Справа № 240/10811/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/10811/21

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Костракевич І.В.,

представника відповідача - Мазур О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

Ухвалою суду від 07.06.2021року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито адміністративне провадження у справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 13.07.2021року задоволено клопотання представника Відповідача та замінено Відповідача у справі на його правонаступника Головне управління ДПС у Житомирській області як відокремлений підрозділ ДПС.

В судовому засіданні Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі і пояснили, що Позивач дійсно є власником нежитлових будівель загальною площею 2360,30кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно, до якого входять приміщення майстерні, гаражів, заправки паливно-мастильними матеріалами, піднавісів для сільськогосподарської техніки (комбайнів) та трьох напольних складів, за своїм цільовим призначенням є сільськогосподарськими спорудами, а тому не підлягають оподаткуванню цим податком. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці площею 2,0га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та перебуває у приватній власності Позивача.

Крім того, Відповідач при визначенні податкових зобов`язань не врахував, що Позивач є учасником Фермерського господарства "Земля батьків" та передав вказану нежитлову будівлю у статутний капітал вказаного фермерського господарства.

В зв`язку з цим, на думку Позивача та його представника, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області (відокремленого підрозділу ДПС), в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Позивач є власником переліченого нерухомого майна, яке в розумінні вимог ст.266 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При визначенні розміру оскаржуваних податкових зобов`язань Позивач за 2020рік було враховано рішення Хотинівської сільської ради Коростенського району від 19.06.2019року щодо встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представник Відповідача вважає, що Позивач не відноситься до категорії сільськогосподарських товаровиробників в розумінні податкового законодавства, а тому податкове повідомлення-рішення винесено у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення Позивача, представника Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав оподаткування об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Безспірно, платниками такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач з 26.04.2016року є власником нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель загальною площею 2360,30кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються дослідженим судом Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 15.06.2021року (а.с.79-80).

Судом встановлено та визнається сторонами, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 16.04.2021р. №0-0626 Позивачу визначено за 2020рік податок на це нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 102187,22грн. (а.с.7).

Сторони визнають право податкового органу на нарахування такого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суть спору між сторонами по даній справі зведено виключно до того чи є нерухоме майно, що належить Позивачу, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як зазначено в позовній заяві, нерухоме майно у вигляді нежитлових будівель загальною площею 2360,30кв.м. за своїм цільовим призначенням є сільськогосподарськими спорудами та використовується Позивачем для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому відповідно до вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України не підлягає оподаткуванню цим податком.

Такі доводи Позивача та його представника не в повній мірі ґрунтуються на вимогах податкового законодавства з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції станом на 2020рік, тобто на період визначення спірних податкових зобов`язань) не є об`єктом оподаткування вказаним податком, окрім інших, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Така правова норма введена в дію з 01.01.2019року згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року N 2628-VIII.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що в розумінні вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України спірна нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сумарно слідуючих умов:

- така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000:

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Суд погоджується з доводами Позивача та його представника, що спірний об`єкт нерухомості є будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, відповідно до "Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000", затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. N 507, клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, зерносховища, склади, та надвірні будівлі, підвали та інші.

Вичерпного переліку таких споруд даний класифікатор за кодом 1271 не містить, а лише передбачає, що до цього класу не відносяться споруди ботанічних та зоологічних садів.

Одночасно, суд вважає безпідставними доводи Позивача та його представника, що вказані будівлі є власністю Фермерського господарства "Земля батьків".

Дійсно, в п.6.1 Статуту Фермерського господарства "Земля батьків", дослідженого судом, зазначається, що статутний капітал цього фермерського господарства, окрім іншого, сформовано за рахунок майнового паю ОСОБА_1 , Позивача у справі, на нежитлові будівлі СТОВ "Хотинівське" відповідно до майнового сертифікату серії ЖИ-6 №350299 (а.с.26-34).

Разом з тим, таке положення Статуту Фермерського господарства "Земля батьків" не є належним доказом щодо переходу права власності на спірні нежитлові будівлі до фермерського гоподарства.

Як вже зазначалося судом, згідно дослідженого судом Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 15.06.2021року саме Позивач як фізична особа з 26.04.2016року є власником нерухомого майна у вигляді нежитлових будівель загальною площею 2360,30кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Таке право власності Позивача виникло на підставі акта приймання-передачі майна від 25.06.2015року в рахунок викуплених майнових паїв власників майнових паїв СТОВ "Хотинівське", в тому числі майнового сертифікату серії ЖИ-6 №350299 (а.с.26-34).

Спірним між сторонами є також питання щодо тлумачення норми підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК, а саме: чи є Позивач сільськогосподарським товаровиробником.

Суд враховує, що в пп.14.1.235 п.14.1 чт.14 Податкового кодексу України прямо зазначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Одночасно суд зазначає, що звільнення від сплати такого податку підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт "г" пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Таким чином, пільга, встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується не всіх власників будівель сільськогосподарського призначення, а лише сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Позивач не охоплюється вказаним визначенням податковим законодавством сільськогосподарського товаровиробника. Позивач помилково вважає себе як фізичну особу сільськогосподарським товаровиробником в розумінні податкового законодавства. Наявність у Позивача статусу керівника та учасника (засновника) Фермерського господарства "Земля батьків", наявність у власності земельної ділянки площею 2,0га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і на якій розміщені спірні будівлі, не може ототожнюватися із сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп.14.1.235 п.14.1 чт.14 Податкового кодексу України

В розумінні вимог ст. 30 Податкового кодексу України ці обставини не можуть бути підставами для надання податкової пільги шляхом звільнення Позивача від оподаткування податком на вказане нерухоме майно.

Більш того, як зазначено в підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, спірна пільга щодо звільнення від оподаткування надається виключно, окрім іншого, за умови, що такі сільськогосподарські будівлі та споруди не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Інших доводів щодо підстав скасування оскаржуваного податкового повідомлення- рішення в позові не наведено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог. Позовних вимог щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення- рішення в позові не наведено.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволеною не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 16 липня 2021 року