Справа № 400/2990/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2990/21
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шевчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року по справі за позовом Приватного підприємства «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН», звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Левицької В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 64240553 та стягнення з ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» виконавчого збору на суму 16692,00 грн.

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Левицької В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 64239822 та стягнення з ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» штрафу на суму 10200.00 грн.

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Левицької В.Ю. про відкриття виконавчого провадження № 64240447 та стягнення з ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» штрафу на суму 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність оскаржуваних постанов державного виконавця, з огляду на той факт, що підприємством у добровільному порядку виконано судове рішення у справі №915/1188/18 за позовом ТОВ «СП «Нібулон» до приватного підприємства «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН», щодо зобов`язання підприємство протягом трьох днів спростувати поширену недостовірну, негативну і таку, що принижує ділову репутацію ТОВ «СП «Нібулон» інформацію.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року у відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» відмовлено, на підставі п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного провадження.

В апеляційній скарзі, ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, оскільки ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» прямо встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Відповідач, Центральний відділ ДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що предметом даного позову є постанова державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» виконавчого збору на суму 16692,00 грн. № 64240553;

- постанова державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» штрафу на суму 10200.00 грн. № 64239822;

- постанова державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» штрафу на суму 5100,00 грн. № 64240447.

Судом встановлено, що виконавче провадження відкрито з виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2019 року у справі № 915/1188/18.

Вважаючи протиправними оскаржувані постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що постанови про відкриття провадження та стягнення виконавчого збору та штрафу винесені в межах виконавчого провадження, відкритого з метою примусового виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 05.06.2019 року у справі № 915/1188/18, а тому визнання таких постанов протиправними, належить до юрисдикції зазначеного суду та має здійснюватися за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Так, ч.1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Окрім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно ч. 1ст. 74 якого, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з цим, ч.2 ст. 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, Закон № 1404-VIII встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами саме адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного даний спір, який виник у зв`язку з прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття провадження та стягнення виконавчого збору та штрафу, віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ПП «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» є помилковим.

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 січня 2020 року по справі № 1.380.2019.001073.

Колегія суддів також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України,суд а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання, було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до ч.3 ст. 312 КАС України, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021року скасувати.

Справу за позовом Приватного підприємства «НИКВЕСТИ ПРОДАКШН» до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов - направити на розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 15.07.2021 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шевчук О.А. Турецька І.О.