Справа № 240/5060/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/5060/21
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Капинос О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - Житомирський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати неправомірними дії відповідача - Міністерства оборони України щодо нарахування та проведення доплати до раніше отриманої одноразової грошової допомоги у зв`язку з зміною групи інвалідності в неповному обсязі.
зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити різницю в недоотриманій в повному обсязі доплаті до одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю внаслідок війни 1 групи, встановленій в 2020 році, з урахуванням раніше проведених виплат та розрахунку розміру прожиткового мінімуму по стану на час зміни групи інвалідності з 3 на 1 групу , встановленого для працездатних осіб по стану на 01 січня 2020 року.
В обґрунтування позову вказує, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено першу групу інвалідності, тобто, на 01.01.2020 року.
В обґрунтування позову вказує, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено першу групу інвалідності, тобто, на 01.01.2020 року.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позов відповідач вказує, що Положеннями в Порядку чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності I групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше. Просить у задоволенні позову відмовити.
Третя особа надіслала пояснення на позов, згідно яких просить у задоволенні позову відмовити з аналогічних підстав, викладених у відзиві відповідачем.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
Як встановив суд, позивач проходив військову службу у Збройних Силах України.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №548032 від 25.02.2019 позивачу, за результатами первинного огляду, встановлено ІІІ групу інвалідності з 07.02.2019, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини .
У зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019), в сумі 480 250 грн.
24.09.2020 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією за результатами повторного огляду, встановлено першу групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка Житомирського обласного МСЕК серії 12 ААВ №011647).
У зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності, позивач у встановленому законом порядку звернувся до Міністерства оборони України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2020 року.
Сторонами не заперечується, що позивачу 29.12.2020, у зв"язку зі зміною групи інвалідності виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 288150 грн.
Позивач, не погоджуючись із розміром здійсненої виплати, звернувся до Міністерства оборони України із заявою про порушення конституційних прав на отримання сум одноразової грошової допомоги по інвалідності, що не заперечується відповідачем.
За результатами розгляду вказаного звернення Міністерство оборони України надіслало позивачу відповідь листом від 19.02.2021, у якому повідомлено про те, що комісією прийнято рішення про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі кратному прожитковому мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у розмірі передбаченому законом.
Не погоджуючись з такими діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить з такого.
Відповідно до у ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII).
Згідно положень п. "б" ч. 1 ст. 16-2 даного Закону (в редакції, чинній на момент звернення позивача за призначенням допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі- Порядок №975).
Відповідно до ч. 2 п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Предметом спору у даній справі є правомірність рішення Міністерства оборони України в частині визначення прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2019 року, прийнятого за основу розрахунку одноразової грошової допомоги, належної позивачу у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності.
Позивач вважає, що відповідач під час нарахування та виплати одноразової грошової допомоги повинен був виходити з розміру прожиткового мінімуму станом на 1 січня календарного року в якому здійснюється виплата такої допомоги, тобто на 01.01.2020 року, у якому встановлена вища ( перша після третьої) група інвалідності.
Суд вважає помилковими доводи позивача , з урахуванням наступного.
За змістом пункту "б" частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
В ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зазначено:
"4. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України."
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, яка прийнята відповідно до п. 2 статті16-2, п. 9 статті16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).
Відповідно до п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є :
- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії,
- а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Згідно підпункту 1 пункту 6 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:
400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи;
300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи;
250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.
При цьому, згідно пункту 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
З урахуванням наведених норм слідує, що законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі у випадку встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності, за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.
Отже, зазначені правові норми пов`язують право на отримання одноразової грошової допомоги з днем встановлення інвалідності. Положеннями вказаного Порядку чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності I групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №548032 від 25.02.2019 позивачу, за результатами первинного огляду, встановлено ІІІ групу інвалідності з 07.02.2019, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини .
24.09.2020 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією за результатами повторного огляду, встановлено першу групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка Житомирського обласного МСЕК серії 12 ААВ №011647).
Таким чином, одноразова грошова допомога позивачу повинна бути визначена (обчислена), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме 2019 року.
Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, складав 1921 грн.
Отже, після встановлення І групи інвалідності з 24.09.2020, відповідно до законодавства, яке діяло на вказану дату, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 288150 грн., яка і була йому призначена рішенням комісії Міністерства оборони України .
Підсумовуючи, звертає увагу, що одноразова грошова допомога за своїм змістом є одноразовою виплатою, що виключає визнання за позивачем права на її повторне отримання у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму. При встановленні вищої групи інвалідності може йтися лише про право на отримання цієї допомоги у більшому розмірі (доплату до виплаченої суми допомоги), що зумовлює обчислення розміру доплати різниці, з урахуванням виплаченої суми в порядку, визначеному п.3 Порядку №975.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача при виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності у розмірі різниці між 400 та 250 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлено ІІІ групу інвалідності, тобто, на 01.01.2019 року, є правомірними.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 згаданого Кодексу).
Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос