Справа № 240/7505/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/7505/21
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 27.04.2021 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в якому просить:
- визнати протиправним рішення №5241-3783/П-02/8-0600/21 від 06.04.2021 про відмову включення в трудовий стаж періоду навчання, згідно запису у трудовій книжці, переведенні на пенсію за віком та її перерахунку з 05.11.2019;
- зобов`язати відповідача включити у трудовий стаж ОСОБА_1 період навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті куруючись записом в трудовій книжці та перевести його на пенсію за віком і здійснити її перерахунок з дня першого звернення, а саме: 05.11.2019.
В обґрунтування позову вказує, що із 2000 року перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію державного службовця. Зазначає, що 05.11.2019 звернувся до відповідача та надав необхідні документи щодо можливого переведення на пенсію за віком, згідно Закону №1058, однак листом від 28.01.2020 позивачу запропоновано додати документи, які вже були надані. Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує, що листом від 11.03.2020 повідомлено, що переведення на пенсію згідно Закону №1058 є недоцільним. Як вказує у позові позивач, ним додатково було надано відповідачу архівну довідку №46-10/2618 від 16.12.2020 разом із заявою від 22.12.2020 про переведення на пенсію згідно Закону №1058, яку і було задоволено. Позивач вважає дії відповідача щодо неврахування при розгляді заяви від 05.11.2019 до стажу періоду навчання, - протиправними, а свої права порушеними.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Зобов`язано відповідача надати до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 26.05.2021. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначив, що період навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті не було зараховано до страхового стажу на підставі записів в трудовій книжці, оскільки вони не містили відомостей про навчання за денною формою.
Копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 надійшли до суду 28.05.2021.
У період із 21.06.2021 по 12.07.2021 (включно), головуюча суддя перебувала у відпустці.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що згідно розпорядження від 31.10.2000 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено пенсію згідно Закону України «Про державну службу».
З матеріалів пенсійної справи вбачається, що 05 листопада 2019 року позивач звернувся до відповідача із завою №8168/2330 про перехід на інший вид пенсії.
До заяви додано: паспорт, трудову книжку, довідку про заробітну плату, довідку про зміну назви організації, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера.
У розписці повідомленні міститься напис, зроблений позивачем (вказана обставина позивачем не заперечується), наступного змісту: «Прошу перевести на пенсію за віком за матеріалами справи. В разі недоцільності не переводити. Розписку-повідомлення отримав 05.11.2019.
В матеріалах пенсійної справи міститься інформація про перерахунок у листопаді 2019 року пенсії позивача, шифр та вид пенсії 101 за віком, страховий стаж 27 років 01 місяць 25 днів.
Як вказує у позовній заяві позивач, та підтверджується матеріалами адміністративної справи, відповідач надіслав ОСОБА_1 листа №4967/02.8 від 28.01.2020 яким просив ОСОБА_1 з`явитись до ГУ ПФУ в Житомирській області із паспортом та ідентифікаційним кодом у зв`язку з їх відсутністю в матеріалах пенсійної справи.
Позивачем до суду надано копію заяви від 28.01.2021 та докази її надсилання 29.01.2021 відповідачу у якій просить перевести на пенсію відповідно до Закону №1058 з моменту подачі заяви і реєстрації всіх необхідних документів, а саме з 04.11.2019. Вказує, що у трудову книжку включено період навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті, а працівники Корольовського районного відділення не були вчинені дії, передбачені законодавством.
Листом №2528-1501/П-02/8-0600/21 від 23.02.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що до 22.12.2020 заявник отримував пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 звернувся 22.12.2020, додатково надавши архівну довідку від 16.12.2020 №46-10/2618, видану Національним університетом "Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка" про навчання денної форми в Полтавському інженерно - будівельному інституті, а тому пенсію призначено з дати подання заяви, тобто з 22.12.2020. Додатково поінформовано про недоцільність переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 згідно заяви від 05.11.2019, надані листами від 11.03.2020 №1079-1013/П-02/8-0600/20.
В матеріалах адміністративної справи міститься копія звернення ОСОБА_1 та докази його надсилання 04.03.2021 відповідачу, у якому заявник просить повідомити: чому не взято до уваги запис в трудовій книжці про період навчання, чому не було запропоновано направити запит до навчального закладу і така пропозиція надійшла в кінці 2020 року та на підставі якої статті Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не перевели з 05.11.2019 на пенсію за віком.
Листом №1079-1013/П-02/8-0600/20 від 11.03.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 за матеріалами пенсійної справи, а також з урахуванням додатково наданих довідок є недоцільним, оскільки розмір пенсії зменшується.
Листом №5241-3783/П-02/8-0600/21 від 06.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що детальні роз`яснення щодо недоцільності переведення з 05.11.2019 з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви від 05.11.2019 надані в листах №2528-1501/П-02/8-0600/21 від 23.02.2021 та №1079-1013/П-02/8-0600/20 від 11.03.2020. Вказує, що відповідно до п. "д" ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" при призначенні пенсії до страхового стажу, за період до 01.01.2004 зараховується навчання у вищих навчальних і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, що підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про період навчання. Звертає увагу, що зарахування до страхового стажу періодів навчання за заочною формою, чинним законодавством України не передбачено, а записи у трудовій книжці позивача не містять відомостей щодо навчання за денною формою. Із 22.12.2020 заявника переведено на пенсію згідно Закону №1058, розмір пенсії обчислено з урахуванням періоду навчання, зарахованого на підставі архівної довідки №46-10/2618 від 16.12.2020.
Вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.
Отже, предметом спору є неврахування відповідачем періоду навчання ОСОБА_1 в Полтавському інженерно - будівельному інституті на підставі записів у трудовій книжці при розгляді заяви від 05.11.2019.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Водночас, судом встановлено, що 2000 році позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому, за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач у 2019 році звернувся вперше.
Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Статтею 26 Закону №1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.
Статтею 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
До набрання чинності Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII).
Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XIІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.07.1993 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 та встановлено наявність запису №3 "Полтавський ІБІ, з 01.09.1968 по 01.07.1973 закінчив інститут з присвоєнням кваліфікації інженера - будівельника. Підстава внесення запису: наказ 136 від 29.06.1972".
Однак, відповідач відмовив у зарахуванні вказаного періоду до стажу позивачу, аргументуючи відмову тим, що зарахування до страхового стажу періодів навчання за заочною формою чинним законодавчтвом не передбачено, а у трудовій книжці відсутня інформація про форму навчання: денна чи заочна.
Згідно пункту "д" частиною 3 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 « Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі Порядок №590).
Підпунктом « і» пункту 109 Порядку №590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, радпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті « і» , зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.
Суд звертає увагу відповідача, що пункт «д» частини третьої статті 56 Закону №1788-XII та Порядок № 590 не містить застережень щодо зарахування до загального трудового стажу періоду навчання за певною формою навчання, зокрема денною.
Окрім того, абзацом першим пункту 8 Порядку №637 визначено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, неналежно оформлена трудова книжка (записи у ній) не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі стажу позивача.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки або видачі довідок про пільговий характер роботи. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці або довідці про пільговий характер роботи.
Неточності або помилки, допущені працівником, відповідальним за порядок ведення кадрової документації, не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи з пільгового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Частиною 1 статті 44 Закону України №1058-IV, яка регулює питання звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1).
Згідно приписів п. 1.9 Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис
Відтак для реалізації права на пенсійне забезпечення, в тому числі й прав на призначення пенсії за віком згідно Закону №1058, особа повинна звернутися за призначенням такої пенсії, шляхом подання заяви та інших необхідних документів, до територіального органу Пенсійного фонду України.
Саме після звернення особи із заявою про призначення пенсії у відповідного територіального органу Пенсійного фонду України виникає обов`язок, встановити дотримання необхідних умов для призначення пенсій, в тому числі перевірити наявність у такої особи достатнього страхового стажу та вирішити питання, які періоди роботи слід зарахувати до такого стажу, та обов`язок прийняти рішення про призначення/відмову у призначенні такій особі пенсії.
Згідно матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідачем було запропоновано позивачу додатково надати паспорт та ідентифікаційний код (копії та оригінали).
До суду не надано доказів, що станом на дату розгляду заяви позивача від 05.11.2019, відповідачем було запропоновано надати додаткові документи щодо періоду навчання, що дає підстави для висновку, що при розгляді заяви ОСОБА_1 відповідач вважав, що поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії.
Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача, при розгляді зави від 05.11.2019 періоду навчання, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог у яких позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення №5241-3783/П-02/8-0600/21 від 06.04.2021, суд зазначає, що лист відповідача не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Однак, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 періоду його навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті.
Щодо позовних вимог у яких позивач просить зобов`язати відповідача перевести його на пенсію за віком з дня першого звернення, тобто із 05.11.2019.
Суд відмічає, що у даному позовному провадженні судом не досліджується наявність чи відсутність у позивача станом на 05.11.2019 необхідного стажу та досягнення відповідного віку для призначення йому пенсії згідно Закону №1058 та доцільності вчинення таких дій, з урахуванням величин при розрахунку розміру пенсії.
Разом з тим, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 05.11.2019 із врахуванням до стажу періоду навчання у Полтавському інженерно-будівельному інституті.
Щодо позовних вимог у яких позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії із 05.11.2019, суд відмічає, що вказана позовна вимога є передчасною, оскільки відповідачем ще не учинялись дії на виконання даного судового рішення, а тому відсутні підстави вважати що ним не буде здійснено відповідного перерахунку та виплати пенсії за умови доцільності її призначення згідно заяви від 05.11.2019.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у зарахуванні до стажу ОСОБА_1 періоду навчання в Полтавському інженерно-будівельному інституті із 01.09.1968 по 01.07.1973, при розгляді заяви від 05.11.2019.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період навчання у Полтавському інженерно-будівельному інституті із 01.09.1968 по 01.07.1973.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 листопада 2019 року із зарахуванням до стажу роботи ОСОБА_1 періоду навчання у Полтавському інженерно-будівельному інституті із 01.09.1968 по 01.07.1973.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук