Справа № 520/2496/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

16 липня 2021 року № 520/2496/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу під час звільнення із служби, у сумі 12348,03 грн (дванадцять тисяч триста сорок вісім 03 копійки);

- зобов`язати державну установу "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції () виплатити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ), неотриману грошову компенсацію замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу під час звільнення із служби, у сумі 12348,03 грн (дванадцять тисяч триста сорок вісім 03 копійки).

Ухвалою суду від 19.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Вказана адміністративна справа надійшла до провадження судді Харківського окружного адміністративного суду Білової О.В. 28.05.2021 за результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до протоколу від 28.05.2021.

Ухвалою суду від 02.06.2021 адміністративну справу прийнято до розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу на посаді старшого прапорщика внутрішньої служби старшого по корпусу відділу режиму і охорони державної установи «Харківський слідчий ізолятор», звільнений за наказом № 44ЮС-20 від 10.03.2020. У відповідності до п. 60 постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» за заявою ОСОБА_1 оформлена довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна від 28.10.2020 року. В подальшому відповідач повідомив, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби», грошова компенсація ОСОБА_1 буде виплачена за рішенням начальника установи, при наявності в установі коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі, але фактично так і не сплачена відповідачем.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що позивач подав заяву 28.10.2020 року, а не в день звільнення 10.03.2021. В день звільнення було проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою з бухгалтерії установи. Грошова компенсація розрахована згідно зі встановленими нормами та розцінками і становить 12348,03 грн., про що свідчить довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна. З огляду на вищевказане, представник відповідача не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в Державній кримінально - виконавчій службі України в період з 27.10.2007 року по 10.03.2020 року та звільнений наказом № 44ЮС-20 від 10.03.2020 року.

У відповідності до п. 60 постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» за заявою позивача оформлена довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна від 28.10.2020 року, в якій зазначено підставу для виплати компенсації наказ 44/ос-20 від 10.03.2020. Перший примірник довідки надано до фінансового відділу установи, другий примірник додано до арматурної картки. Сума до виплати компенсації за належні до видачі предмети речового майна складає 12348,03 грн.

Згідно довідки від 05.03.2021 за підписом заступника начальника СІЗО з інтендантського та комунально-побутового забезпечення - начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення, зокрема зазначено, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 р. № 578 «Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби» грошова компенсація ОСОБА_1 буде виплачена за рішенням начальника установи, при наявності в установі коштів в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. (а.с.29)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких норм діючого законодавства.

Відповідно до ст. З Закону України Про Державну кримінально-виконавчу службу України правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 14.08.2013 року №578 (далі Порядок №578) визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами.

Пунктами 22, 27 Порядку №578 визначено, що особам рядового і начальницького складу після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи, підприємства дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію.

Під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Розмір грошової компенсації за неотримане речове майно визначається пропорційно часу, що минув з моменту виникнення права на отримання речового майна, до дати підписання наказу про звільнення із служби (не враховуючи місяць звільнення).

Грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується на підставі заяви.

Згідно довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна від 28.10.2020 розмір компенсації позивачу, який визначений відповідачем та їм не оспорюється, складає 12348,03 грн.

В ході судового розгляду судом встановлено, що за вказаною довідкою станом на дату винесення рішення виплату не проведено, що сторонами не заперечується.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Кечко проти України (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду підтверджено право позивача на отримання компенсації вартості речового майна, яке позивачу не сплачено.

З огляду на зазначене, позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України шляхом стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Полтавський шлях, 99, м. Харків, 61093, код 08564587) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, згідно довідки від 28.10.2020 в сумі 12348,03 грн.

Зобов`язати державну установу "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції () виплатити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) неотриману грошову компенсацію замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, довідки від 28.10.2020 в сумі 12348,03 грн (дванадцять тисяч триста сорок вісім 03 копійки).

Стягнути з Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Полтавський шлях, 99, м. Харків, 61093, код 08564587) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суму сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 16.07.2021.

Суддя Білова О.В.