Справа № 640/844/21
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Київ № 640/844/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Катющенка В.П., за участю секретаря судового засідання Рябого І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега"
до про Головного управління ДПС у м. Києві визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
за участю:

від позивача - Трикоз О.М.;

від відповідача - Пушкарьова Т.М.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" (далі - ТОВ "Телеканал "Мега") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 14.12.2020 № 57436-13 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14.12.2020 № 57436-13, зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві привести інтегровану картку платника за податком на додану вартість ТОВ "Телеканал "Мега";

- визнати протиправним списання грошових коштів з електронного рахунку ТОВ "Телеканал "Мега" в системі електронного адміністрування ПДВ в сумі 1983717,00 грн та зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення з державного бюджету України на інтегровану картку платника податку ПДВ ТОВ "Телеканал "Мега" грошових коштів у розмірі 1983717,00 грн як надміру сплачених сум грошових коштів та подати даний висновок до відповідного органу державної казначейської служби України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем під час перебування позивача в судовій процедурі банкрутства здійснено списання грошових коштів з рахунку останнього в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в рахунок погашення кредиторських вимог, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, чим порушено частину п`ятнадцяту статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, відповідачем сформовано податкову вимогу від 14.12.2020 № 57436-13, якою заявлено до сплати суму боргу, що в силу положень частини четвертої статті 7, частини четвертої статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є погашеними. За вказаних обставин вважає, що спірні рішення податкового органу підлягають скасуванню як такі, що суперечать правовому порядку, визначеному частиною другою статті 19 Конституції України та критеріям правомірності згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 20.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/844/21 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 04.03.2021.

08.02.2021 до суду від представника відповідача Ю.Шелест надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що відповідно до інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів станом на 14.12.2020 у позивача обліковується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 1054980,60 грн, який виник у період з 30.07.2020 по 30.12.2020, відповідно до податкових декларацій з податку на додану вартість від 15.07.2020 № 8, від 14.08.2020 № , від 16.09.2020 № , від 19.10.2020 № , від 16.11.2020 № . За наведених обставин вважає, що контролюючим органом правомірно сформовано та направлено позивачеві спірну вимогу.

26.02.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, за змістом якої останній просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Пояснив, що доводи контролюючого органу про наявність у позивача податкового боргу згідно податкових декларацій з податку на додану вартість від 15.07.2020 № 8, від 14.08.2020 № , від 16.09.2020 № , від 19.10.2020 № , від 16.11.2020 № не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначив, що самостійно визначені податкові зобов`язання у перелічених деклараціях сплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями від 21.07.2020 № 96, від 18.08.2020 № 120, від 22.09.2020 № 159, від 27.10.2020 № 185, від 24.11.2020 № 194. Позивач наполягає на тому, що сума податкового боргу, визначена у спірній вимозі, є сумою податкового зобов`язання з податку на додану вартість, визначена у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, яка виникла до відкриття провадження у справі про банкрутство та належить до конкурсних вимог. Зважаючи на те, що відповідачем не було заявлено вимог конкурсних кредиторів, позивач вважає, що зобов`язання є погашеним.

Ухвалою суду від 04.03.2021 закрито підготовче провадження у справі № 640/844/21 та призначено розгляд справи по суті у судове засідання на 15.04.2021.

01.04.2021 до суду від представника відповідача Т.Пушкарьової надійшли додаткові пояснення, за змістом яких остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Пояснила, що станом на дату порушення провадження у справі № 910/11932/18 за позивачем не обліковувалась заборгованість зі сплати податку на додану вартість. Вважає помилковими посилання позивача, що грошові зобов`язання самостійно задекларовані за вересень 2018 року виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство. Пояснила, що згідно положень статті 203 Податкового кодексу України граничний термін сплати суми податкового зобов`язання за вересень 2018 року - 30.10.2018, відповідно зобов`язання є поточними та не підлягають списанню.

14.04.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на додаткові пояснення, за змістом яких останній акцентує увагу на безпідставності тверджень контролюючого органу щодо поточної заборгованості. Вважає, що відповідач мав час на реалізацію свого права на звернення до господарського суду у рамках провадження справи про банкрутство позивача, як конкурсного кредитора.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 15.04.2021, відкладено розгляд справи на 20.05.2021.

05.05.2021 до суду від представника відповідача Т.Пушкарьової надійшла заява про долучення до матеріалів справи детального розрахунку податкового боргу та інтегровані картки платника податку.

20.05.2021 позивачем подано до суду відповідь на заяву відповідача, у якій останній акцентує увагу на тому, що детальний розрахунок податкового боргу не відповідає дійсності.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 20.05.2021, відкладено розгляд справи на 08.07.2021.

22.06.2021 до суду представника відповідача Т.Пушкарьової надійшли додаткові пояснення, у яких остання зазначила, що Казначейством України 25.10.2018 відповідно до Порядку № 569 було здійснено перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку на додану вартість № від 22.10.2018 платіжним дорученням № 59300839 від 25.10.2018 в сумі 1983699,00 грн, тобто на суму залишків коштів на електронному рахунку платника станом на 25.10.2018. Додатково повідомив, що згідно даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючих органів станом на 14.12.2020 по ТОВ "Телеканал "Мега" обліковувався податковий борг з податку на додану вартість в сумі 1054980,60 грн, який виник згідно самостійно задекларованими зобов`язаннями з податку на додану вартість відповідно до податкових декларацій.

Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2021 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.07.2021 заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08.07.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі № 910/11932/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 28-32).

22.10.2018 ТОВ "Телеканал "Мега" було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року, у якій останнім визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 3058731,00 грн (а.с. 22).

Згідно витягу з інтегрованої картки платника з системи електронного адміністрування податку на додану вартість 30.10.2018 з електронного рахунку позивача контролюючим органом списано 1983699,00 грн (а.с. 21).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 у справі № 910/11932/18 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Телеканал "Мега" (а.с. 33-58).

Відповідно до ухвали суду від 29.07.2019 затверджено мирову угоду від 26.03.2019, укладену між ТОВ "Телеканал "Мега" та кредиторами останнього; закрито провадження у справі № 910/11932/18 на підставі пункту 5 частини першої статті 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (а.с. 59-69).

14.12.2020 Головним управлінням ДПС у м. Києві сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 14.12.2020 № 57436-13 на суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 1054980,60 грн (а.с. 18).

Одночасно з вимогою відповідачем прийнято рішення № 57436-13 про опис майна у податкову заставу (а.с. 19).

Не погодившись зі списанням коштів та прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України (далі - ПК України) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з пунктом 59.4 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З аналізу наведених норм вбачається, що передумовою формування та направлення податкової вимоги є наявність у платника податкового боргу.

Обґрунтовуючи підстави виникнення податкового боргу відповідач у відзиві стверджував, що останній виник внаслідок несплати позивачем сум податкового зобов`язання, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 15.07.2020 № 8, від 14.08.2020 № , від 16.09.2020 № , від 19.10.2020 № , від 16.11.2020 № .

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2020 ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 441048,00 грн (а.с. 94-95).

Згідно платіжного доручення від 21.07.2020 № 96 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 441048,00 грн суму податку на додану вартість за червень 2020 року (том 1 а.с. 118).

14.08.2020 ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 266386,00 грн (а.с. 100-101).

Згідно платіжного доручення від 18.08.2020 № 120 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 266386,00 грн суму податку на додану вартість за липень 2020 року (том 1 а.с. 119).

16.09.2020 ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 248368,00 грн (а.с. 103-104).

Згідно платіжного доручення від 22.09.2020 № 159 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 248368,00 грн суму податку на додану вартість за серпень 2020 року (том 1 а.с. 120).

19.10.2020 ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 84845,00 грн (а.с. 109-110).

Згідно платіжного доручення від 27.10.2020 № 185 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 84845,00 грн суму податку на додану вартість за вересень 2020 року (том 1 а.с. 121).

16.11.2020 ТОВ "Телеканал "Мега" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2020 року, у якій визначено до сплати суму податкового зобов`язання в розмірі 38500,00 грн (а.с. 113-114).

Згідно платіжного доручення від 24.11.2020 № 194 ТОВ "Телеканал "Мега" сплачено 38500,00 грн суму податку на додану вартість за жовтень 2020 року (том 1 а.с. 122).

Встановлені обставини свідчать про те, що позивачем виконано обов`язок зі сплати сум податкового зобов`язання, визначених у податкових деклараціях з податку на додану вартість від 15.07.2020 № 8, від 14.08.2020 № , від 16.09.2020 № , від 19.10.2020 № , від 16.11.2020 № .

При цьому, суд враховує, що за змістом пункту 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Таким чином, контролюючий орган наділений повноваженнями зараховувати кошти в рахунок погашення податкового боргу платника і з`ясовуючи обставини виникнення податкового боргу, судом встановлено наступне.

Так, як уже було зазначено вище, 22.10.2018 ТОВ "Телеканал "Мега" було подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року, у якій останнім визначено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 3058731,00 грн (а.с. 22).

Позивач переконаний, що вказане податкове зобов`язання належить до конкурсних вимог, позаяк виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Суд не приймає до уваги наведені доводи позивача, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 19 Закону України від 14.05.1992 № 2343-XII "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2343-XII) мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли через відмову боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Законом.

З аналізу наведених норм вбачається, що встановлена наведеними правовими нормами заборона щодо застосування штрафних (фінансових) санкцій стосується грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), на які поширюється мораторій (термін виконання яких настав до дня введення мораторію, який співпадає з днем порушення судом справи про банкрутство боржника). Підтвердженням цього є законодавче визначення поняття мораторію, яке включає в себе: зупинення виконання боржником, стосовно якого порушено справу про банкрутство зобов`язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію; припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань. До таких заходів відносяться неустойка (штраф, пеня), інші штрафні (фінансові) санкції, стосовно нарахування (застосування) яких і встановлено заборону.

Наведене тлумачення норм, якими встановлено правий режим мораторію на задоволення вимог кредиторів, відповідає суті мораторію: він вводиться господарським судом одночасно із порушенням справи про банкрутство, а відтак стосується тих вимог, які мали місце на дату прийняття відповідного рішення судом.

Одночасно частиною п`ятою статті 19 Закону № 2343-XII передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Таким чином, боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Правова позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23.10.2019 у справі № 2340/4157/18, від 05.01.2021 у справі № 804/15696/15.

У даному випадку для визначення податкового зобов`язання поточною заборгованістю є встановлені ПК України строки подання відповідної звітності та строки сплати останнього.

Так, статтею 203 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, граничним строком для подання податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року є 22.10.2018 (21.10.2018 - вихідний), відповідно, сплата самостійно визначеного податкового зобов`язання повинна бути проведена у строк до 01.11.2018.

Як уже було зазначено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2018 у справі № 910/11932/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Телеканал "Мега" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи викладене у сукупності та зважаючи на те, що обов`язок зі сплати податкового зобов`язання за вересень 2018 року виник у позивача 01.11.2018, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство, вказана заборгованість є поточною, а тому доводи позивача, покладені в обґрунтування позову, щодо необхідності списання вказаної заборгованості - є необґрунтованими та суперечать наведеним вище положенням законодавства.

При цьому, перевіряючи обґрунтованість дій контролюючого органу, що полягають у списанні податку на додану вартість з рахунку електронного адміністрування податку на додану вартість, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пунктів 200-1.4, 200-1.5 статті 200-1 ПК України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

ґ) вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

З рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді.

Кошти, що надійшли на рахунки, визначені у підпунктах "а" - "в" пункту 200-1.2 цієї статті, автоматично перераховуються органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунок такого платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та на спеціальний рахунок такого платника протягом наступного операційного дня. Реквізити такого спеціального рахунка платник - сільськогосподарське підприємство, що обрав спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, зобов`язаний зазначати у податковій звітності з податку на додану вартість.

На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569 затверджено Порядок електронного адміністрування з податку на додану вартість (далі - Порядок № 569), який визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - податок), особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 569 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) якщо на дату подання податкової декларації з податку сума коштів на електронному рахунку платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати контролюючому органу у складі податкової декларації заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок платника податку, реквізити якого зазначаються в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку, або до бюджету в рахунок сплати податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року.

При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися за відсутності перевищення суми податку, зазначеної у виданих податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих в Реєстрі, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих в податковій звітності з податку у цьому звітному періоді.

Сума податку, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, зменшується на суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню до бюджету в рахунок погашення податкового боргу з податку, що виник починаючи з 1 липня 2015 року або на поточний рахунок платника на дату її подання, шляхом зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (е ПопРах). Перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися, якщо таке зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (е ПопРах) не призведе до формування від`ємного значення суми податку, визначеної відповідно до пункту 9 цього Порядку (е Накл).

Для відповідного перерахування коштів ДФС надсилає Казначейству реєстр, в якому зазначаються найменування платника податку, податковий номер та індивідуальний податковий номер, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету або на поточний рахунок платника податку, та реквізити такого рахунка (у разі подання платником податку заяви про повернення коштів на його поточний рахунок).

Казначейство на підставі зазначеного реєстру протягом п`яти робочих днів після закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником податку сум податкових зобов`язань, здійснює відповідне перерахування.

Якщо протягом десяти робочих днів після закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати платником податку сум податкових зобов`язань, відповідне перерахування не здійснилося, сума, на яку зменшено загальну суму поповнення електронного рахунка (е ПопРах) відповідно до першого речення абзацу третього цього пункту, підлягає сторнуванню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не подавав заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість).

У свою чергу, відповідачем не надано відомостей про направлення реєстру платників до Казначейства України, сформованого відповідно до пункту 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, згідно з яким би Казначейство здійснило відповідне перерахування коштів.

Встановлені обставини свідчать про те, що всупереч волевиявленню платника податків, який перераховував кошти на свій рахунок у системі електронного адміністрування для забезпечення належної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування, без отримання відповідної заяви платника податків, контролюючий орган здійснив перерахування коштів з електронного рахунку платника до бюджету.

Суд також враховує, що відповідно до положень пункту 87.1 статті 87 ПК України не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 1 липня 2015 року), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених статтею 95 цього Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (крім сум податкового боргу за податковими зобов`язаннями з податку на додану вартість, що підлягали сплаті до державного бюджету та за якими сформовано реєстр для перерахування коштів до державного бюджету з рахунка у системі електронного адміністрування відповідно до пункту 200.2 статті 200 цього Кодексу). Порядок формування та надсилання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, такого реєстру визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктами 95.1 - 95.3 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Всупереч викладеному, відповідачем суду не надано відповідного рішення суду про стягнення з позивача суми податкового зобов`язання, визначеного останнім у декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, з огляду на що суд дійшов висновку про відсутність у контролюючого органу правових підстав для списання грошових коштів з електронного рахунку ТОВ "Телеканал "Мега" в системі електронного адміністрування ПДВ в сумі 1983717,00 грн, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у цій частині.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві підготувати висновок про повернення з державного бюджету України на інтегровану картку платника податку ПДВ грошових коштів у розмірі 1983717,00 грн як надмірну сплачених сум грошових коштів та подати даний висновок до відповідного органу державної казначейської служби України, з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 43.1 - 43.5 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

У разі повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у порядку, визначеному пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а у разі його відсутності на момент звернення платника податків із заявою на повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість чи на момент фактичного повернення коштів - шляхом перерахування на поточний рахунок платника податків в установі банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

З аналізу наведеної норми вбачається, що поверненню надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, передує звернення платника податку з відповідною заявою до контролюючого органу.

Враховуючи, що позивач не звертався до контролюючого органу з заявою про повернення надміру сплачених податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зарахованих до бюджету з рахунка платника податку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, суд дійшов висновку, що вимоги у цій частині є передчасними.

Повертаючись до обставин, що були підставою для прийняття спірної вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, суд зазначає наступне.

Внаслідок безпідставного списання контролюючим органом суми податку на додану вартість з електронного рахунку адміністрування податку на додану вартість, неможливо підтвердити суму податкового боргу станом на час прийняття спірної вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу.

Встановлені у сукупності обставини свідчать про невідповідність оскаржуваної вимоги пункту 59.3 статті 59 ПК України, позаяк остання не містить відомостей про факт виникнення податкового боргу.

За змістом частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправність податкової вимоги Головного управління ДПС у м. Києві від 14.12.2020 № 57436-13 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14.12.2020 № 57436-13, що є правовою підставою для їх скасування.

Поряд з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДПС у м. Києві привести інтегровану картку платника за податком на додану вартість, з огляду на те, що судом спростовані доводи позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог щодо необхідності списання контролюючим органом суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за вересень 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "… адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 30, ідентифікаційний код 20043891) задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 14.12.2020 № 57436-13 та рішення про опис майна у податкову заставу від 14.12.2020 № 57436-13.

Визнати протиправним списання Головним управлінням ДПС у м. Києві грошових коштів з електронного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 30, ідентифікаційний код 20043891) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в сумі 1983717,00 грн.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 44116011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телеканал "Мега" (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 30, ідентифікаційний код 20043891) 20364,71 грн сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.П. Катющенко

Повний текст рішення складено та підписано 16 липня 2021 року.