Справа № 140/5360/21
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5360/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Лозовського О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави до Самарівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся із позовом до Самарівської сільської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей, зобов`язавши Самарівську сільську раду вчинити дії, спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що держава гарантує, забезпечує та охороняє права і свободи дітей, у тому числі соціально вразливих категорій - дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які опинилися у складних життєвих ситуаціях. Такі гарантії встановлені, зокрема, Законом України "Про охорону дитинства", яким органам місцевого самоврядування делеговано повноваження щодо забезпечення державної політики у сфері охорони дитинства. Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей покладається на служби у справах дітей, зокрема, виконавчих органів міських, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад.

Ковельською місцевою прокуратурою у межах наданих повноважень відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» вивчено інформацію щодо додержання Самарівською сільською радою вимог законодавства у сфері захисту прав дітей. При цьому встановлено, що рішенням Самарівської сільської ради від 09.10.2016 №12/2 "Про добровільне об`єднання територіальних громад" вирішено об`єднатися з територіальними громадами сіл Самарівської сільської ради, Оріхівської сільської ради, Межиситівської сільської ради, Залухівської сільської ради в Самарівську об`єднану територіальну громаду з адміністративний центром у селі Самари. На території Самарівської сільської ради проживає 3 дітей сиріт; 8 дітей зі складними життєвими обставинами; 6 дітей, позбавлених батьківського піклування; функціонує одна прийомна сім`я, в якій проживає одна дитина; 1 дитячий будинок сімейного типу, в якому проживає 7 дітей та 1 особа з числа дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування. Однак у складі виконавчих органів Самарівської сільською ради не утворено службу у справах дітей. Уся діяльність, спрямована на захист прав та інтересів дітей здійснюється службою у справах дітей Ковельської РДА.

Відповідач листом від 13.01.2021 №22/02-26 на запит прокурора від 6.01.2021 №35/3-9вих21 повідомила, що служба у справах дітей нею не створена у зв`язку з відсутністю коштів. Згідно з розпорядження сільського голови від 28.12.2020 №81-од «Про призначення відповідального за соціальне супроводження прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу» по Самарівській ОТГ призначена відповідальна особа за даний супровід. На території Самарівській ОТГ проживає 9 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Доступу до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти», відповідальна особа не має.

На думку прокурора, Самарівська сільська рада як орган місцевого самоврядування з часу утворення об`єднаної територіальної громади (2016 рік) за більш як п`ять років всупереч вимогам згаданих нормативно-правових актів так і не утворила у складі виконавчих органів службу у справах дітей, що вказує на її бездіяльність. На запити прокурора Самарівською сільською радою не надано обґрунтування щодо причин не утворення служби у справах дітей та доказів того, що служба у справах дітей буде утворена. Відсутність у складі виконавчих органів відповідача служби у справах дітей не сприяє належному захисту прав та інтересів дітей, зокрема дітей пільгової категорії, що суперечить положенням Конвенції про права дитини та ряду законодавчих актів держави України.

Формування та реалізацію державної політики, зокрема, у сфері соціальної політики, з питань сім`ї та дітей, усиновлення та захисту прав дітей, забезпечує Міністерство соціальної політики України як центральний орган виконавчої влади, проте воно не має повноважень щодо звернення до суду з позовом до органу місцевого самоврядування про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у спосіб, який обрав прокурор, а тому не може бути позивачем у даній справі, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зумовлює звернення прокурора як позивача із позовом до суду для захисту інтересів держави у сфері охорони дитинства та захисту прав дітей.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 31.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Копія ухвали від 31.05.2021 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу засобами електронного зв`язку та отримана 31.05.2021.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Самарівської сільської ради від 09.10.2016 №12/2 "Про добровільне об`єднання територіальних громад" вирішено об`єднатися з територіальними громадами сіл Самарівської сільської ради, Оріхівської сільської ради, Межиситівської сільської ради, Залухівської сільської ради в Самарівську об`єднану територіальну громаду з адміністративний центром у селі Самари. На території Самарівської сільської ради проживає 3 дітей сиріт; 8 дітей зі складними життєвими обставинами; 6 дітей, позбавлених батьківського піклування; функціонує одна прийомна сім`я, в якій проживає одна дитина; 1 дитячий будинок сімейного типу, в якому проживає 7 дітей та 1 особа з числа дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування. Однак у складі виконавчих органів Самарівської сільською ради не утворено службу у справах дітей. Уся діяльність, спрямована на захист прав та інтересів дітей здійснюється службою у справах дітей Ковельської РДА.

Відповідач листом від 13.01.2021 №22/02-26 на запит прокурора від 6.01.2021 №35/3-9вих21 повідомила, що служба у справах дітей нею не створена у зв`язку з відсутністю коштів. Згідно з розпорядження сільського голови від 28.12.2020 №81-од «Про призначення відповідального за соціальне супроводження прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу» по Самарівській ОТГ призначена відповідальна особа за даний супровід. На території Самарівській ОТГ проживає 9 дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Доступу до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти», відповідальна особа не має.

Керівника Ковельської окружної прокуратури, вважаючи, бездіяльність Самарівської сільської ради щодо невиконання обов`язку утворити у складі виконавчих органів ради службу у справах дітей протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-V1І «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 цього Закону представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Як визначено частинами четвертою та п`ятою статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Обґрунтовуючи необхідність захисту інтересів держави прокурор покликається на положення Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ; далі - Конвенція); Закон України від 26.04.2001 №2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон №2402-III).

Відповідно до частини другої, третьої статті 3 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Преамбулою Закону №2402-III визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлено основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Згідно з частиною третьою статті 5 названого Закону місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують, зокрема, проведення державної політики у сфері охорони дитинства, розроблення і здійснення галузевих та регіональних програм поліпшення становища дітей, підтримки сімей з дітьми, вирішення інших питань у цій сфері; вирішення питань щодо забезпечення прав дітей, встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону №2402-III діти, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Інтереси держави, за загальним правилом, охоплюють собою і суспільні (публічні) інтереси. Стаття 3 Конституції України гарантує те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Тому основне покликання держави - це максимально забезпечувати інтереси всіх соціальних груп для досягнення в суспільстві справедливості як найвищого блага.

Суперечності, які виникають у зв`язку із реалізацією органами, установами державної влади та місцевого самоврядування повноважень у сфері охорони дитинства щодо дотримання, забезпечення та захисту прав дитини, у тому числі дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, зачіпають інтереси держави.

Виходячи з Конституції України та Конвенції ООН про права дитини Закон України від 24.01.1995 №20/95-ВР «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» (далі - Закон №20/95-ВР) визначає правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку.

Статтею 1 Закону №20/95-ВР обумовлено, що здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад. У здійсненні соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей беруть участь у межах своєї компетенції інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, окремі громадяни.

Міністерство соціальної політики (далі - Мінсоцполітики) як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей (пункт 1, підпункт 2 пункту 3 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №423). Пунктом 4 цього Положення встановлено, що Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань проводить моніторинг стану дотримання вимог законодавства щодо соціального захисту сімей та дітей; забезпечує ведення Централізованого банку даних з проблем інвалідності та банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, про сім`ї потенційних усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів; здійснює координацію та методологічне забезпечення діяльності центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб з їх числа (підпункти 40, 64, 69).

Однак у вказаного органу відсутні повноваження щодо звернення до суду з позовом до органу місцевого самоврядування у разі невиконання чи неналежного виконання повноважень у сфері соціального захисту прав дітей.

В даному випадку прокурор звернувся до суду із позовом на захист інтересів держави, яка відповідно до міжнародних норм та національних нормативно-правових актів гарантує, забезпечує та охороняє права і свободи дітей, в тому числі соціально вразливих категорій, а саме дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, та у зв`язку із відсутністю органу, який має повноваження щодо звернення із позовом у спірних правовідносинах, набув статусу позивача, обґрунтувавши підстави представництва в суді.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеним учасниками справи, суд зазначає таке.

Закон України від 13.01.2005 №2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" (далі - Закон №2342-IV) визначає правові, організаційні, соціальні засади та гарантії державної підтримки дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, і є складовою частиною законодавства про охорону дитинства.

Як встановлено частиною першою статті 4 Закону №2342-IV, заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою.

Відповідно до частини третьої статті 11 названого Закону соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

З наведеного слідує, що функції соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа державою делеговано також і виконавчим органам міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Стаття 12 Закону №2342-IV визначає функції служби у справах дітей щодо опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування. На служби у справах дітей покладаються безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Служба у справах дітей: бере участь у здійсненні заходів щодо соціального захисту і захисту прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і несе відповідальність за їх дотримання, а також координує здійснення таких заходів; оформляє документи на усиновлення і застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, визначених цим Законом; оформляє клопотання щодо переведення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на інші форми влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює контроль за умовами влаштування і утримання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює моніторинг діяльності стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; здійснює інші заходи стосовно дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" (зі змінами) безпосереднє ведення справ і координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, дітей, які постраждали внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, а також стосовно здійснення передбачених законодавством заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей покладаються на служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад (далі - служби у справах дітей).

Як передбачено частиною першою статті 26 Закон №280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: 6) утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради.

Отже, створення служби у справах дітей перебуває у виключній компетенції Самарівської сільської ради.

Статтею 4 Закону №20/95-ВР визначено, що штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Указом Президента України від 30.09.2019 №721/2019 «Про деякі питання забезпечення прав та законних інтересів дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, розвитку та підтримки сімейних форм виховання дітей» зобов`язано вжити в установленому порядку вичерпних заходів щодо приведення штатної чисельності служб у справах дітей відповідно до нормативів, установлених законодавством, у тому числі в об`єднаних територіальних громадах.

Враховуючи наведене, органи місцевого самоврядування сільських, селищних, міських рад зобов`язані відповідно до вимог зазначених нормативно-правових актів здійснювати повноваження з питань захисту прав дітей, які є мешканцями громади, та з метою забезпечення виконання цих повноважень утворити у складі відповідних виконавчих органів рад службу у справах дітей.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 14.06.2018 №890 затверджено Методичні рекомендації щодо організації та забезпечення діяльності об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей, пунктом 1.1 яких передбачено, що з метою забезпечення виконання повноважень у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей у виконавчому органі сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади утворюються (вводиться до штатного розпису) структурний підрозділ (посадова особа), який (яка) забезпечує реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення, формування місцевих програм соціальної підтримки (далі - уповноважений соціальний підрозділ (посадова особа); служба у справах дітей.

Служба у справах дітей та уповноважений соціальний підрозділ (посадова особа) є структурними підрозділами (штатною посадою) виконавчого органу об`єднаної територіальної громади. Служба у справах дітей, уповноважений соціальний підрозділ (посадова особа) утворюються (вводяться до штатного розпису) рішенням сесії сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади і підпорядковуються голові органу об`єднаної територіальної громади.

На регіональному рівні розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 20.03.2018 №183 «Про служби у справах дітей сільських, селищних, міських радах об`єднаних територіальних громадах» з метою належної організації роботи щодо захисту прав дітей в умовах децентралізації також рекомендовано виконавчим комітетам сільських, селищних, міських рад (об`єднаних територіальних громад) в установленому законодавством порядку створити служби у справах дітей виконавчих органів зі статусом юридичної особи публічного права зі штатною чисельністю з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду та про хід виконання доручення інформувати до 01.07.2018 службу у справах дітей обласної державної адміністрації (а. с. 19).

Відповідач в порушення наведених вище норм законодавства не створив службу у справах дітей.

З приводу реалізації державної політики у сфері сім`ї та дітей, яка на сьогодні забезпечується службою у справах дітей Ковельської районної державної адміністрації, суд зауважує, що законодавець не передбачив заміну районних служб у справах дітей (в районних державних адміністраціях) на служби у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних, міських рад відповідних територіальних громад (об`єднаних територіальних громад). За змістом Методичних рекомендацій щодо організації та забезпечення діяльності об`єднаної територіальної громади у сфері соціального захисту населення та захисту прав дітей служба у справах дітей райдержадміністрації проводить роботу з усиновлення, створення прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу на території сільської, селищної об`єднаної територіальної громади, а також забезпечує внесення інформації до всеукраїнської бази даних СІАС «Діти» до створення таких баз у службах у справах дітей об`єднаних територіальних громад. Відповідно до пункту 2.6 вказаних Методичних рекомендацій у своїй діяльності службі у справах дітей рекомендовано взаємодіяти із службами у справах дітей обласної та районних державних адміністрацій, іншими суб`єктами соціальної роботи із сім`ями, дітьми то молоддю, закладами всіх форм власності, громадськими організаціями.

Таким чином, функціонування органів, які створені на відповідному рівні, а саме служб у справах дітей при райдержадміністраціях, та служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад передбачає не взаємовиключення, а навпаки - взаємодію між ними.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю шляхом прийняття рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неутворенні у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей та зобов`язання вчинити дії, спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки докази про такі судові витрати суду не надано, то підстави для їх розподілу відсутні, а судовий збір, сплачений платіжним дорученням від 29.04.2021 №1070 у сумі 2 270,00 грн, у цьому випадку відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 189, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Ковельської окружної прокуратури (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Шевченка, 7, ) в інтересах держави до Самарівської сільської ради (44113, Волинська область, Ковельський район, село Самари, вулиця Соборна, 26, ) про визнання бездіяльності протиправною задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Самарівської сільської ради Ковельського району Волинської області щодо утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

Зобов`язати Самарівську сільську раду Ковельського району Волинської області вчинити дії, спрямовані на утворення у складі виконавчих органів ради служби у справах дітей.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський