Справа № 200/5939/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 р. Справа№200/5939/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому порядку) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області щодо припинення виплати страхових виплат позивачеві з 1 вересня 2016 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Донецькій області нарахувати та виплатити щомісячні страхові виплати позивачеві з 1 вересня 2016 року по 1 квітня 2021 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що має право на отримання страхових виплат як особа, яка постраждала внаслідок трудового каліцтва.

З початку бойових дій на Сході Україні він був вимушений покинути своє постійне місце проживання та переміститися до м. Бахмут Донецької області. Має статус внутрішньо переміщеної особи.

З листопада 2014 року по серпень 2016 року отримував щомісячні страхові виплати як внутрішньо переміщена особа, однак з 1 вересня 2016 року виплата належних йому страхових виплат була припинена з причини закінчення терміну дії довідки внутрішньо переміщеної особи.

На переконання ОСОБА_1 припинення виплати йому страхових виплат з 1 вересня 2016 року є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності (а.с. 1-2).

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також цією ухвалою визначено, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом (а.с. 22-23).

17 червня 2021 року судом отримано від відповідача відзив на позов, в якому управління зазначає про те, що позивач мзвернувся із даним позовом із пропуском встановленого ст. 122 КАС України строку, а також про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

ОСОБА_1 з має зареєстрований страховий випадок профзахворювання, що отримане 8 травня 2013 року. Потерпілому встановлена стійка втрата професійної працездатності 65% та 3 група інвалідності безстроково. З 3 грудня 2003 року позивач перебував на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Калінінському районі м. Горлівки Донецької області; з 1 листопада 2014 року по 31 серпня 2016 року перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати в Бахмутському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Відповідно до рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території Бахмутської міської ради (протокол комісії від 25 серпня 2016 року № 8) довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 визнана не дійсною, у зв`язку із чим постановою Бахмутського міського відділення Фонду № 0503/19298/19298.1/20 від 5 вересня 2016 року позивачу припинені щомісячні страхові виплати з 01 вересня 2016 року.

Зауважено, що у період з вересня 2016 року по березень 2021 року ОСОБА_1 не звертався до органів Управління виконавчої дирекції Фонду за продовженням страхових виплат, тому страхові виплати за зазначений період йому не нараховувались, отже відсутня будь-яка заборгованість за даний період перед позивачем.

13 квітня 2021 року позивач звернувся до Бахмутського міського відділення УВД ФСС України в Донецькій області із заявою про продовження раніше призначених страхових виплат з наданням нової довідки ВПО від 4 березня 2020 року.

Постановою відділення Фонду від 21 квітня 2021 року № 0502/19298/19298.1/26 поновлено виплату позивачеві страхових виплат з 1 квітня 2021 року, які він отримує і зараз.

Щодо виплати заборгованості за спірний період, відповідач зазначив, що згідно пунктів 3.8, 3.9 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, затвердженому Постановою правління Фонду соціального страхування України № 27 від 12 грудня 2018 року, суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період, виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, та обліковуються в робочих органах виконавчої дирекції Фонду, в яких зберігались справи про страхові виплати до початку антитерористичної операції, та тимчасової окупації українських територій, в порядку визначеному виконавчою дирекцією Фонду.

Враховуючи, що позивач не звертався у спірний період до будь-якого відділення Фонду про поновлення нарахування та виплати страхових виплат, тому страхові виплати йому не нараховувались у цей період, а отже, нарахована заборгованість перед позивачем у Фонду відсутня (а.с. 28-30).

У зв`язку зі знаходженням судді Волгіної Н.П. у відпустці з 22 червня 2021 року по 9 липня 2021 року, суд розглядає заяву після виходу судді з відпустки.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , має інвалідність ІІІ групи у зв`язку із профзахворюванням, є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Бахмутському міському відділенні УВД ФСС України в Донецькій області та отримує страхові виплати (а.с. 5, 7-16).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, , місце знаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи буд. 5, у спірних правовідносинах здійснює публічно-владні управлінські функції, є належним відповідачем у справі (а.с. 31-38).

Як встановлено судом на підставі матеріалів справи позивач перебуває на обліку в Бахмутському міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з листопада 2014 року (а.с. 5).

Відповідно до довідки МСЕК серії 10ААА № 247137 від 29 травня 2013 року позивачеві встановлена втрата працездатності сукупно 65% безстроково (а.с. 16).

З 1 листопада 2014 року по 31 серпня 2016 року позивач отримував страхові виплати як внутрішньо переміщена особа в Бахмутському МВ УВД ФСС України в Донецькій області (а.с. 35-36).

Постановою Відділення ВД ФССНВ у м. Артемівську Донецької області від 5 вересня 2016 року № 0503/19298/19298.1/20 позивачу була припинена виплата страхових виплат з 1 вересня 2016 року згідно листа УСЗН Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року № 12/2591 у зв`язку із не перереєстрацією довідки ВПО (а.с. 31-33, 36).

У період з 1 вересня 2016 року по 12 квітня 2021 року позивач до структурних підрозділів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про поновлення виплат не звертався.

Згідно довідки № 128234 від 4 березня 2020 року позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання у м. Бахмут Донецької області (а.с. 37).

13 квітня 2021 року позивач звернувся із заявою до Бахмутського міського відділення управління ВД ФСС України в Донецькій області про продовження раніше призначених страхових виплат (а.с. 37).

Постановою Бахмутського міського відділення управління ВД ФСС України в Донецькій області від 21 квітня 2021 року № 0502/19298/19298.1/26 вирішено продовжити з 1 квітня 2021 року позивачу раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 7 736,68 грн безстроково

Листом від 5 травня 2021 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що з 1 вересня 2016 року позивачу припинено нарахування та виплата щомісячних страхових виплат згідно листа УСЗН Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року, з 1 квітня 2021 року виплати поновлені; питання виплати заборгованості позивачем не порушувалось (а.с. 38).

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі Закон №1105-XIV, Закон України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування").

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 36 Закону №1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату праце-здатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […]. Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат. Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як встановлено судом постановою Відділення ВД ФССНВ у м. Артемівську Донецької області від 5 вересня 2016 року № 0503/19298/19298.1/20 страхові виплати позивачеві були припинені з 1 вересня 2016 року згідно листа УПСЗН Бахмутської міської ради від 2 вересня 2016 року № 12/2591 у зв`язку із не перереєстрацією довідки ВПО.

Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи, а також практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що припинення виплати щомісячної страхової виплати позивачеві з 1 вересня 2016 року є протиправним.

Разом із цим суд зазначає, що «дії відповідача з припинення виплати страхових виплат» - це діяльність з прийняття рішення про таке припинення.

На переконання суду, дії відповідача, пов`язані із прийняттям постанови від 5 вересня 2016 року № 0503/19298/19298.1/20, не є тим чинником, який б е з п о с е р е д н ь о створив негативні наслідки у вигляді припинення отримання від відповідача страхових виплат.

Зазначені негативні наслідки настали внаслідок прийняття вказаної постанови № 0503/19298/19298.1/20, а тому належним способом захисту у даному випадку має бути визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

У зв`язку із наведеним вище, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати цю постанову протиправною та скасувати її.

При цьому позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача задоволенню не підлягають.

Під час розгляду справи судом встановлено, що страхові виплати за період з 1 вересня 2016 року по 31 березня 2021 року позивачеві не нараховувались та не виплачувались.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Як вбачається з довідки МСЕК серії 10ААА № 247137 від 29 травня 2013 року позивачеві встановлена стійка втрата працездатності безстроково (а.с. 16).

Отже, страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок профзахворювання, мали сплачуватись останньому безстроково.

Враховуючи висновок суду щодо протиправності постанови Відділення ВД ФССНВ у м. Артемівську Донецької області від 5 вересня 2016 року № 0503/19298/19298.1/20 про припинення щомісячної страхової виплати позивачеві з 1 вересня 2016 року, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати за період з 1 вересня 2016 року по 31 березня 2021 року підлягають нарахуванню та виплаті позивачеві.

Згідно з ч.ч. 4 та 7 ст. 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Як вже зазначалось судом, пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 365 8 червня 2016 року було затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі - Порядок № 365), до якого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 335 були внесені зміни.

Серед іншого пункт 15 зазначеного Порядку викладений в такій редакції:

"15. Орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.".

Вказані зміни набули чинності 12 травня 2018 року.

Отже, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період (заборгованість за минулі періоди), обліковуються в органі, що з д і й с н ю є соціальні виплати.

В межах спірних правовідносин робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування, якій з д і й с н ю є соціальні виплати (страхові виплати) позивачу, є Бахмутське міське відділення Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто, який відповідно до ст. 1 Закону України Про Кабінет Міністрів України від 27 лютого 2014 року № 794-VII є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

І у постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (абз. 1 п. 1), і у постанові Кабінету Міністрів України № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (п. 15) зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати […].

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року № 640/18720/18, яке набуло чинності 12 липня 2019 року, визнано протиправними та не чинними підпункт 2 п. 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 але лише в частині, що стосується сум невиплачених п е н с і й.

Отже, саме в органі, що здійснює соціальні (страхові) виплати має обліковуватись заборгованість громадян із соціальних (страхових) виплат Фонду за минулі періоди.

Як наслідок, позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за період з 1 вересня 2016 року по 31 березня 2021 року - підлягають задоволенню.

Враховуючи встановлені судом обставини позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за 1 квітня 2021 року - задоволенню не підлягають.

Щодо посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд зазначає, що зазначене питання було вирішено судом під час відкриття провадження у справі (а.с. 22-23).

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Як вбачається з квитанції № 0.0..1 від 13 травня 2021 року при подачі до суду позову ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 3).

Згідно частин 1 та 3 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом встановлено порушення прав позивача та вирішено задовольнити позовні вимоги позивача, які скеровані до відновлення цього порушеного права, а позовні вимоги, в задоволенні яких судом вирішено відмовити, не задоволені лише у зв`язку із обранням судом іншого (належного за висновком суду) способу захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача судові витрати, понесенні позивачем при зверненні до суду із даним позовом, в повному обсязі.

Керуючись ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділення ВД ФССНВ у м. Артемівську Донецької області від 5 вересня 2016 року № 0503/19298/19298.1/20 «Про припинення щомісячної страхової виплати».

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 1 вересня 2016 року по 31 березня 2021 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна