Справа № 400/3875/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2021 р. № 400/3875/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенка В.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,Миколаїв,54020,
про:визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з вимогами визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо зменшення йому відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 82% до 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити йому з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у відставці, виходячи з 82% суддівської винагороди судді, на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 27.02.2020 року №7/1-488/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що є суддею у відставки з 2013 року та отримує з цього часу щомісячне довічне грошове утримання виходячи зі стажу роботи суддею 21 рік 2 місяці 13 днів. Відповідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці позивача повинно дорівнювати 82% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного граничного розміру. З 01.01.2020 змінилися складові суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, що стало підставою для проведення перерахунку. Рішенням МОАС від 26.10.2020 у справі №400/3671/20 задоволено позов ОСОБА_1 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Миколаївській області від 27.02.2020 №7/1-488/20. При перерахунку ГУ ПФУ в Миколаївській області хоча і враховано збільшення розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці від 27.12.2020, проте, змінено відсоткове значення розміру довічного грошового утримання із 82% до 52% суддівської винагороди судді.

Позивач вважає застосування відповідачем розміру 52%, протиправним, таким, що суперечить Монреальській універсальній декларації про незалежність правосудді, Основним принципам незалежності судових органів, Рекомендаціям щодо ефективного впровадження основних принципів незалежності судових органів, Європейського статуту судді, Європейській хартії щодо статусу суддів, Загальній (Універсальній) хартії судді, які закріплюють єдиний підхід щодо отримання суддею достатньої винагороди для забезпечення своєї економічної незалежності.

Також, позивач послався на Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, в якому зазначається, що запровадження законом різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням Конституції України.

Позивач звертає увагу, що норми спеціальних законів, які були чинними у період від моменту призначення йому довічного грошового утримання судді у відставці до його перерахунку у 2020 році, не передбачали зменшення відсоткового показника довічного грошового утримання судді у відставці. Натомість, з метою урахування зміни розміру заробітної плати (суддівської винагороди) працюючого судді, змінною величиною і підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці була лише зміна суддівської винагороди. Водночас, правила обрахування стажу роботи на посаді судді, які застосовувалися на момент виходу позивача у відставку, э сталими та не можуть змінюватися.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію аргументував посиланням на Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який передбачає розмір щомісячного грошового утримання судді відставки зі стажем роботи 21 рік саме 52% від суддівської винагороди судді на відповідній посаді.

Позивач надіслав відповідь на позив, в якому виразив незгоду з позицією відповідача, та фактично продублював аргументи викладені у позовній заяві.

Суд розглянув справу 15.07.2021 в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідно до ст.263 КАС України, в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в грудні 2014 року звільнений з посади судді Центрального району м. Миколаєва у відставку.

З цього часу ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

В 2015 році між ОСОБА_1 та органом ПФУ виник спір, щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у зв`язку з невизнанням відповідачем стажу роботи суддею, період проходження ОСОБА_1 строковою військової служби в Збройних Силах СРСР та половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

25.03.2015 постановою Заводського районного суду м. Миколаєва позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано його право на включення до стажу роботи судді, періодів військової служби та половини строку навчання, та зобов`язано здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу 21 рік 2 місяця 13 днів в розмірі 82% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

27.02.2020 ОСОБА_1 отримав в ТУ ДСА України в Миколаївській області, Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2020 №7/1-488/20, та надав її до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області для здійснення перерахунку.

На підставі зазначеної довідки та рішення МОАС від 26.10.2020 по справі №400/3671/20, Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи зі стажу роботи ОСОБА_1 в 21 рік, та призначено утримання в розмірі 52% - 64926,58 гривень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.142 Закону, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

У цьому випадку, відповідач має 21 рік повний рік роботи суддею, (що не ставиться під сумнів відповідачем), а тому відповідно до ст.142 Закону, має право на розмір щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% за 20 років + 2% за рік понад 20 років, тобто 52%.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 у повній відповідності до вимог ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.

Щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання в 82%, на який претендує позивач, то відповідно до ст.142 Закону, у такому випадку, необхідний стаж роботи на посаді судді не менше 36 повних років.

З матеріалів адміністративної справи не вбачається стаж роботи позивача в 36 років. Навпаки, постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2015 у справі №487/1358/15-а, встановлено що стаж роботи позивача на посаді судді складає повний 21 рік.

Щодо посилання позивача на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010, яким передбачалось базовий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки 80% від грошового утримання судді на відповідній посаді, то для його застосування до відповідача під час перерахунку в теперішній час немає ніяких підстав.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 втратив чинність у зв`язку з прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.

За загальним правилом, застосовується норма права, яка є чинною в цей час.

Для ультраактивного («переживання закону») застосування норми права, тобто для продовження дії норми після втрати нею чинності, можливо лише за умови, що новий закон продовжує на певний період чинність норм старого закону.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 не містить норми, що продовжує дію розмірів щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки, передбачених Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010.

За таких обставин, ані у відповідача, ані у суду немає права посилатися в 2020-2021 роках на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки передбачений Законом №2453-VI від 07.07.2010, оскільки він вже втратив чинність.

Як Закон №2453-VI так і Закон №1402-VIII, гарантує права судді у відставки на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, цю гарантію необхідно розуміти, так що особа має право на перерахунок у бік збільшення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання.

Але ця гарантія не має на увазі, що законодавець взагалі позбавлений можливості змінити порядок обрахунку або його окремі елементи.

Закон гарантує особі, що внаслідок перерахунку, належна йому виплату, не при якому випадку не буде меншої ніж до перерахунку.

Але, Закон жодним чином не гарантую, що ця виплата повинна бути саме у відповідному відсотковому розміру.

Формули обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки передбачені Законами №2453-VI, №1402-VIII є різними, один передбачає високий відсоток від невеликої бази, інший невеликий відсоток від більшої бази.

Різні формули обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставки, по суті, є двома різними правовими режимами.

Особа може обрати спосіб обрахунку належної йому виплати або в одному правовому режимі (наприклад залишитися в розмірі передбаченому Законом №2453-VI), або перейти в інший правовий режим (перерахунок в розмірі передбаченому Законом №1402-VIII).

Але, неможливо компілювати, виокремлюючи найбільш вигідні для особи елементи з кожного режиму, оскільки законодавець такого не передбачував.

Такий підхід є не лише незаконним, а й не справедливим та абсурдним.

Позивач правильно посилається на рішення КСУ від 18.02.2020 №2-р/2020, якій вказав на неконституційність запровадження законом різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів.

А тому, будь-якого іншого розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, аніж передбаченого Законом №1402-VIII бути неможе.

Щодо посилання позивача на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.03.2015 у справі №487/1358/15-а, відповідно до якого розмір його щомісячного довічного грошового утримання суддів повинен складати 82%, то необхідно розуміти, що це стосувалось застосування виключено Закону №2453-VI.

Питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в порядку передбаченому Законом №1402-VIII, не було предметом розгляду по справі №487/1358/15-а, а тому воно і не може впливати розмір відсотку від суддівської винагороди.

Посилання позивача у позовній заяві на рішення ЕСПЛ, та міжнародні документи щодо статусу суддів, не є релятивні у цьому випадку, оскільки вони взагалі не стосуються предмету спору.

Оскільки, внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача за правилами Закону №1402-VIII, загальний розмір належної йому виплати збільшився, а не зменшився, неможливо стверджувати, що новий закон в порівнянні зі старим погіршує його становище.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, про правомірність дій ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи з 52% суддівської винагороди судді, на підставі довідки, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 27.02.2020 року №7/1-488/20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Підстав для задоволення позову не вбачається.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,Миколаїв,549) відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко