Справа № 380/5230/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5230/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними дійстягнення компенсації за неотримане речове майно, -

в с т а н о в и в :
06.04.2021 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якій просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 4613,73 грн (чотири тисячі шістсот тринадцять грн 73 коп) на день звільнення з військової служби 19 серпня 2010 року.

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 4613,73 грн (чотири тисячі шістсот тринадцять грн 73 коп) на день звільнення з військової служби 19 серпня 2010 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем не здійснено нарахування та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, згідно зі статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2010 року № 155 старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «в» пункту 6 (за віком), з правом носіння військової форми одягу, відповідно до статті ЗУ «Про військовий одяг і військову службу». За час військової служби позивача у військовій частині НОМЕР_1 їй вчасно та в повному обсязі виплачувалось все грошове забезпечення відповідно до наказу МОУ «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 11.06.2008 року № 260. Зазначає, що компенсація за неотримане речове майно не входить до складу грошового забезпечення. Позивач жодних заперечень щодо його виключення зі списків особового складу частини без проведення з ним усіх необхідних розрахунків не подавала, наказ не оскаржував.

Ухвалою судді від 12.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; призначено до розгляду справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 07.07.2021 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.08.2010 року № 155 старшого сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «в» пункту 6 (за віком), з правом носіння військової форми одягу, відповідно до статті ЗУ «Про військовий одяг і військову службу».

На час прийняття наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з нею не було проведено повного розрахунку, а саме не було виплачено грошової компенсації замість речового майна, а також не видано довідку про суму грошової компенсації замість речового майна.

Представником позивача скеровано адвокатський запит до військової частини НОМЕР_1 Для з метою отримання такої довідки.

25.02.2021 року Військова частина надала довідку №173 від 17.08.2010 року Про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі.

Доказів надання такої довідки ОСОБА_1 під час виключення зі списків особового складу військової частини матеріали справи не містять.

16.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно, яку вона отримала від військової частини згідно наданої їй довідки №173.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2021 року за вих. №130 відмовлено в задоволенні заяви позивача про виплату грошової компенсацію замість речового майна, що підлягало видачі, згідно довідки №173 від 18.08.2010 року військова частина НОМЕР_1 у зв`язку із тим, що під час звільнення позивача підставою для виплати грошової компенсації був п.27 «Загальні питання» затверджені постановою КМ України від 28.10.2004р. №1444, яка скасована постановою від 11.02.2016р. №71, втратила чинність 04.03.2016. Тому на даний час підстави на виплату грошової компенсації замість речового майна відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов таких висновків.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно довідки №173 від 17.08.2010 про одержання грошової компенсації замість речового майна, що підлягає видачі ОСОБА_1 , загальна сума такого майна становить 4613,73 грн.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 цього Закону).

Згідно з статтею 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок речового забезпечення військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів Збройних Сил та інших військових формувань, а також військових ліцеїстів у мирний час визначає Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 4 вказаного Положення, речове майно відпускається військовим частинам у порядку, встановленому Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України норм забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час (далі - норми забезпечення речовим майном військовослужбовців), а також відповідно до затверджених Міноборони та іншими центральними органами виконавчої влади норм утримання цього майна на одного військовослужбовця (працівника) у військових частинах або на одне ліжко в лікувальних закладах.

Пункт 27 Положення визначає, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. При звільненні з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) в обов`язковому порядку надає висновок щодо доцільності проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України на визначених ним посадах. Ця характеристика додається до особової справи військовослужбовця. Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби, за місцем військової служби на підставі наказу командира (начальника) військової частини та довідки про вартість речового майна.

Тобто, у цьому випадку мова йде про захист порушеного права позивача на грошову компенсацію вартості за недоотримане речове майно.

Як вже встановлено судом і підтверджено матеріалами справи, позивачу при звільненні не виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Розмір грошової компенсації не є спірним між сторонами.

Водночас, підставою невиплати спірної грошової компенсації відповідач зазначає втрату чинності нормативно-правового акту, який регулює спірне питання.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті під час звільнення позивача грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, не провівши із позивачем повний розрахунок грошового забезпечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості неотриманого речового майна в сумі 4613,73 грн.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та письмових доказів долучених до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

вирішив:
позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 4613,73 грн (чотири тисячі шістсот тринадцять грн. 73 коп.) на день звільнення з військової служби 19 серпня 2010 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 4613,73 грн (чотири тисячі шістсот тринадцять грн. 73 коп.) на день звільнення з військової служби 19 серпня 2010 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_3 )за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.