Справа № П/320/1196/20
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № П/320/1196/20 Головуючий у І інстанції - Дудін С.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбас Плюс» до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення пені, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбас Плюс» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, в якому просило стягнути з Державного бюджету України пеню у розмірі 1527369,40 грн. за порушення строків відшкодування податку на додану вартість.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним поверненням Позивачу суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно декларації за квітень 2008 року, що надає право на отримання пені на суму заборгованості бюджету на рівні 120 відсотків облікової ставки НБУ.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбас Плюс" пеню за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період з 01.01.2011 по 12.12.2019 включно у розмірі 1527014,28 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять сім тисяч чотирнадцять грн. 28 коп.).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління ДПС у Київській області повторно подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Головне управління ДПС у Київській області зазначає, що Позивачем було пропущено 1095-денний строк для звернення до суду з вимогою про стягнення пені, нараховану на суму бюджетної заборгованості, та не надано пояснень щодо поважності причин пропуску такого строку.

Крім того, Відповідач вказує на відсутність підстав для відшкодування ТОВ «Донбас Плюс» податку на додану вартість та стягнення пені.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Оскільки Головне управління ДПС у Київській області у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення у вищевказаній частині, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбас Плюс» 23.01.2002 зареєстровано як юридична особа, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до податкової декларації Позивача з податку на додану вартість за квітень 2008 року від 19.05.2008 сума ПДВ поточного звітного періоду мала від`ємне значення і складала 1400993,00 грн. (рядок 18.2), яка підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (рядок 22.2), залишок від`ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду 3163614, 00 грн. (рядок 23), сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок в установі банку, складала 3163614,00 грн. (рядок 25.1).

На підставі доданої до декларації з податку на додану вартість за квітень 2008 року заяви про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 3163614,00 грн. (додаток 4 до декларації) податковим органом було проведено позапланову перевірку Позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за квітень 2008 року, за наслідками якої складено акт від 15.07.2008 № 1564/23-20/31471849 та на підставі якого 23.07.2008 ДПІ у Волноваському районі Донецької області прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким за порушення підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1040522,00 грн. по декларації за квітень 2008 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2008, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.01.2009 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.10.2010 у справі № 2-а-1512/08 (2-а-15812/08/0570), визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області від 23.07.2008 № /0.

У подальшому ТОВ «Донбас Плюс» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області та Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2010, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного окружного адміністративного суду від 08.02.2011 у справі № 2а-15257/09/0570 позов задоволено та стягнуто з Державного бюджету відшкодування податку на додану вартість згідно декларації за квітень 2008 року у сумі 1040522,00 грн., шляхом перерахування зазначеної суми з бюджетного рахунку на рахунок ТОВ «Донбас - Плюс» № НОМЕР_1 у філії ПАТ «ГУ ПІБ України в Донецькій області» м. Донецька, МФО 334011.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.09.2013 касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області задоволено частково, скасовано постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23.12.2010 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.02.2011 а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2014, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 26.03.2014 та постановою Верховного Суду від 23.05.2019, позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України бюджетну заборгованість з податку на додану вартість за квітень 2008 року в сумі 1040522,00 грн. шляхом перерахування зазначеної суми з бюджетного рахунку на розрахунковий рахунок ТОВ «Донбас Плюс» № НОМЕР_1 у філії ПАТ «ГУ ПІБ України в Донецькій області» м. Донецька, МФО 334011.

12.12.2019 на виконання вимог постанови Донецького окружного адміністративного суду від 05.02.2014 у справі № 2а-15257/09/0570 Державною казначейською службою України було перераховано Позивачу бюджетне відшкодування у розмірі 1040522,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 12.12.2019 № 10404.

Вважаючи, що виплата суми бюджетного відшкодування була прострочена на 11 років, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення.

Оскільки виплата Позивачу суми бюджетної заборгованості у розмірі 1040522,00 грн. була здійснена 12.12.2019, перебіг строку на звернення з даною позовною заявою про стягнення пені розпочався з наступного дня, тобто з 13.12.2019, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з дотриманням відповідного строку.

ТОВ «Донбас Плюс» фактично отримало суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість лише 12.12.2019, що свідчить про наявність у Позивача права на отримання пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України за заявлений у позовній заяві період - з 01.01.2011 (дата набрання чинності Податкового кодексу України) по 12.12.2019 (включно).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI, який набрав чинності 01.01.2011 року (далі - ПК України).

Так, пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

За таких обставин, держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику ПДВ суму бюджетного відшкодування протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

Факт нарахування пені нерозривно пов`язується із фактом існування заборгованості бюджету, що дозволяє стверджувати про пеню як про міру відповідальності держави перед платником за порушення нею обов`язку вчасного відшкодування від`ємного значення суми ПДВ. Така пеня нараховується рівно стільки часу, скільки триває зазначене порушення держави у вигляді нездійснення відповідними державними органами необхідного комплексу дій по відшкодуванню податку, а відтак її нарахування і виплата є похідним зобов`язанням від основного - відшкодувати бюджетну заборгованість з ПДВ. На дату погашення заборгованості з бюджету державою має бути сплачена і пеня, нарахована на таку заборгованість.

Іншими словами пеня за пунктом 200.23 статті 200 ПК України починає нараховуватися за фактом виникнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. Заборгованість з відшкодування ПДВ у свою чергу виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням державними органами комплексу дій, необхідних для повернення платнику узгодженої суми бюджетного відшкодування.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.05.2020 у справі № 814/495/16.

Зокрема, Верховний Суд зазначив, що виходячи з вимог абзацу другого підпункту 7.7.8 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» та аналогічному йому за змістом абзацу другого пункту 200.15 статті 200 ПК України, у разі проведення процедури судового оскарження набуття відповідною сумою бюджетного відшкодування статусу узгодженої та перетворення її на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня, пов`язано саме із закінченням законодавчо встановленого строку після отримання відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, протягом якого держава в особі відповідних державних органів зобов`язана повернути платнику ПДВ суму бюджетного відшкодування.

Як вже було зазначено, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23.09.2008, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20.01.2009 у справі № 2-а-1512/08 визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Волноваському районі Донецької області від 23.07.2008 № /0, яким Позивачу зменшено бюджетне відшкодування податку на додану вартість по декларації за квітень 2008 р. на суму 1040522,00 грн.

Оскільки, внаслідок бездіяльності ДПІ щодо вчинення передбачених Податковим кодексом України дій для забезпечення отримання Товариством суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Позивачем фактично отримано її лише 12.12.2019, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність у Позивача права на отримання пені відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України та задоволення адміністративного позову.

Щодо посилання Відповідача на пропуск Позивачем 1095-денного строку для звернення до суду з вимогою про стягнення пені колегія суддів зазначає, що відповідно до частин першої-другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас частиною третьою вказаної статті встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачено можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків.

Передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 Податкового кодексу України.

Нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 Податкового кодексу України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України передбачено право платника податків оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Таким чином, законодавцем надано платнику податків можливість захистити своє право шляхом оскарження не тільки рішення контролюючого органу, а й шляхом оскарження дії чи бездіяльності контролюючого органу.

Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено строк давності у 1095 днів, зокрема на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань; стягнення податкового боргу; право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування.

Системний аналіз положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що пеня нараховується на суму бюджетної заборгованості в силу Закону та не залежить від волевиявлення платника податку на додану вартість.

Визначений законодавцем строк в 1095 днів також свідчить на користь того, що ПК України надано можливість захистити своє право на стягнення пені у зв`язку з несвоєчасним відшкодування державою ПДВ протягом цього строку.

Таким чином, після закінчення установлених чинним законодавством строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті невчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість.

При цьому, право платника податків на стягнення заборгованості з бюджетного відшкодування ПДВ та нарахованої пені повинно бути реальним і забезпечуватись практичною можливістю, в тому числі, шляхом звернення до суду.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обчислення строку звернення до адміністративного суду слід врахувати й те, що в силу положень пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України контролюючим органам надано право стягнення податкового боргу протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення такого податкового боргу.

Оскільки контролюючі органи наділені правом стягнення з платників податків податкового боргу та пеню на нього протягом 1095 днів то, для цілей забезпечення принципів справедливості, рівності і балансу у відносинах між платниками і державою, аналогічне право на стягнення пені протягом 1095 днів повинно бути забезпечено і для платників податків.

Таким чином, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, тобто протягом 1095 днів з дня повної виплати податковим органом суми бюджетного відшкодування, позаяк пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення повернення бюджетного відшкодування до тих пір поки не буде відшкодовано кошти.

Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 ПК України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.

Строк звернення до суду з позовними вимогами про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ, слід обчислювати з наступного дня після її фактичного погашення.

Аналогічний правий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 810/1228/17 та від 24.10.2019 у справі № 810/1227/17.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскільки виплата Позивачу суми бюджетної заборгованості у розмірі 1040522,00 грн. була здійснена 12.12.2019, перебіг строку на звернення з даною позовною заявою про стягнення пені розпочався з наступного дня, тобто з 13.12.2019, у зв`язку з чим Позивач звернувся до суду з дотриманням відповідного строку.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Головного управління ДПС у Київській області, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 15.07.2021 року.