Справа № 640/4647/21
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4647/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

«1) визнати: зловживання владою; узурпацію влади; повалення конституційного ладу і правового режиму в Україні; злочином проти людності-геноцидом в Україні; будь-який законодавчий, нормативно-правовий акт, будь-якого органу державної влади України, який суперечить Конституції і спеціальній-особливій страховій нормі З.У. №796-12 від 28 лютого 1991 р., за будь-який період часу, визнати незаконним, в тому числі, Постанову КМ України №110 від 23 листопада 2011 р., та відповідно до вимог ст.ст. 4,5,16,20,21 ЦК України, скасувати в повному обсязі. Відновити непорушну форму Закону №796-12 від 28 лютого 1991 р. в редакції законодавця, який повністю визнав повну відповідальністю України за ядерну шкоду, спричинену внаслідок Чорнобильської катастрофи, нормативно-правовими актами України 1996-2006 рр.; 2) визнати дії відповідача протиправними: - злочином проти людяності-геноцидом в Україні; безправ`ям; беззаконням, замахом на гарантії визначених основоположних прав і свобод народу України; 3) зобов`язати Україну відновити страхове-ядерне конституційне право з 04 березня 1991 р. - дня встановлення «Ч» інвалідності по довічно включно у відповідності діючого законодавства СРСР, УРСР, України та 1. Виключно із страхового-ядерного фактичного с/н заробітку визначеного державою: СРСР, УРСР, Україна, згідно наказу від 26 квітня 1986 р. в розмірі 3652 рублі СРСР = до 5189 дол. США, по курсу 1986 р. виключно в % від ступеню втрати працездатності встановленого радіологічною МСЕК, з дня 04 березня 1991 р. встановлення «Ч» інвалідності по довічно: визначити, нарахувати, перерахувати основну, довічну, страхову-ядерну, гарантовану державну пенсію, без будь-яких обмежень і строку давності, та здійснити повний перерахунок основної пенсії з 04 березня 1991 р. по щомісячно, по щорічно по курсу встановленому Нацбанком України, на день сплати з відрахуванням виплачених сум, без будь-яких обмежень страхового ядерного права довічно; 4) зобов`язати Україну с/н заробіток 1986 р. - 3652 рублі СРСР = до 5189 дол. США свободно перевести у Спеціальні права запожичення встановлені Міжнародним валютним фондом за офіційним курсом встановленим Нацбанком України по день сплати, згідно зобов`язань України, відповідно до вимог ст.ст.: ч. 1 ст IV, ст. V (В), ХІ (А), ч 1 ст ХІІІ, ст ХІV, ст V Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 21 травня 1963 р. (ЗУ №334/96-ВР); ст. 4 Розділу V, ст.ст.: ч 2 ст 1, ст 2, ст 3, ст 10, ст 11 З.У. №2893-ІІІ від 13 грудня 2001 р. «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та її фінансове забезпечення» державою Україна - КМ України; ст.ст. 524, 525, 533,535,536 ЦК України; ч. 14 Постанови Пленуму ВС України №14 від 18 грудня 2009 р. без будь-яких обмежень страхового-ядерного права, страхових казначейських зобов`язань ДЕРЖАВИ СРСР, визнаних ДЕРЖАВОЮ Україна - законодавством України; 5) зобов`язати Україну призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити додаткову пенсію, яку гарантує спеціальна норма Закону №796-12 від 28 лютого 91 р. згідно вимог ст.ст. 1,13,49,50,53,63,67,71 Закону, виключно в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на день сплати боргу з дня порушення страхового-ядерного права, без будь-яких обмежень; 6) зобов`язати Україну призначити, нарахувати, виплатити х 1993 р. по день виплати, невиплачену з вини ДЕРЖАВИ компенсацію за щорічну, довічну невикористану санкурпутівку, виключно за 24 страхові дні, виключно у розмірі с/вартості путівки по Україні встановленої Профздравницею України на день сплати боргу, без будь-яких обмежень страхового-ядерного права по щорічно, тобто: 28 років * на с/вартість путівки по Україні; 7) виключно у відповідності до вимог ст.ст. 1,3,5,6,8,9,16,19,21,22,24,27,28,29,32,40,41,46,48,49,50,58,60,64,68,75,92, 113,116,129,129-1,151-2,152 ст. 1 розділу ХV - Конституції України визнати в діях-бездіях, рішеннях, протиправні дії, безправвя і беззаконня, злочин проти людяності-геноцид в Україні, повалення Конституційного ладу і правового режиму в Україні.».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано семиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків, шляхом подання до суду: позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в частині визначення відповідачів та чіткого обґрунтування змісту позовних вимог щодо кожного з них; обґрунтованого розрахунку шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви.

Не погоджуючись з таким судовим рішення, ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою «Пріоритетна, Конституційна Про грубе порушення основоположних засад правосуддя, а саме: протиправні дії, зловживання владою, прийняття завідомо НЕправосудної Ухвали «Про повернення позовної заяви» по справі №640/4647/21», у якій просить: «відповідно до вимог п.57 ч 1 ст 3 ч.1-2 ст 4, ст.5, ч.1-2, ст. 12, ст. 15, ст 16, ст 20, ст 21 ЦК України визнати незаконною та скасувати завідомо неправосудні ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва, а справу направити на розгляд суду 1. Забезпечити заявлене право та повернути матеріали справи на особу 1, 2 на Марк».

У вказаній заяві, серед іншого, позивач зазначає, що «судом протиправно порушено вимоги, норму і дію положень ст. ст. 2-12, 242 КАС України. Суд не вжив необхідні заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в першому судовому засіданні. згідно вимог ч. 4 ст. 9 Кодексу. Ухвалою суду, суд не довів позивачу процесуальні дії вчинені по захисту порушеного Права, Відповідно до вимог процесуально-матеріального права вказаного суду. Суд не навів аргументів відповідно до якої норми і положень діючої Конституції України винесено неправосудне судове рішення».

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Форма та зміст позовної заяви закріплені у статті 160 КАС України.

За приписами частин 1, 5 статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не дотримано вимог частини 5 статті 160 КАС України, а саме: відповідачем визначено Кабінет Міністрів України, водночас позивач оскаржує «будь-який законодавчий, нормативно-правовий акт, будь-якого органу державної влади України»; позивач просить здійснити повний перерахунок основної пенсії з 04 березня 1991 р. по щомісячно, по щорічно по курсу встановленому Нацбанком України, на день сплати з відрахуванням виплачених сум, без будь-яких обмежень страхового ядерного права довічно, проте в позовній заяві відсутній обґрунтований розрахунок суми для перерахунку; до позовної заяви не надано власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; відсутній розрахунок моральної шкоди.

У зв`язку з цим, відповідно до положень частини 1 статті 169 КАС України, позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: позовної заяви, яка повинна відповідати вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в частині визначення відповідачів та чіткого обґрунтування змісту позовних вимог щодо кожного з них; обґрунтованого розрахунку шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На виконання вимог ухвали суду, позивач подав до Окружного адміністративного суду міста Києва «Уточнення», в яких він вимагав: «1) Забезпечити право на гарантований суд в розумні строки визначені Кодексом відповідно вимог: ст. 242 стст. 2,3,4,5,6,7,8,9,11, ч 2 ст 17, ч 1 ст 33, ст 192, ст 193, ст 194, КАС України; ст.ст. 8, 55 Конституції України, Постанови Пленуму ВС України №9 від 01.11.96р.; 2) щодо судових справ в суді: суду вказано «Про адміністративне правопорушення у сфері діяльності КМ України, комплексної дії відсутні» при тому Закон не забороняє будь-яким способом захищати право на життя і захист здоров`я, будь-яким способом від протиправних - злочинних дій відповідача; 3) керуватися матеріально-процесуальною базою згідно вимог вказаних суду…».

Зі змісту «Уточнень» позивача суд першої інстанції зрозумів, що позивач виконав вимоги ухвали Окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року лише в частині надання власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

А тому, оскільки позивач не усунув інші недоліки позовної заяви, які стали підставою для залишення її без руху, суд першої інстанції, відповідно до положень пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, повернув позовну заяву позивачу.

Колегія суддів вважає, що залишаючи позовну заяву без руху та в подальшому повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не визначив відповідачів та чітко не обґрунтував зміст позовних вимог щодо кожного з них. Так, під змістом позовних вимог розуміють запропоновані позивачем способи захисту свого публічного права, свободи чи інтересу, а обставинами, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають з фізичними чи юридичними особами у спірні правовідносини. Позовні вимоги і обставини на їх обґрунтування мають викладатися лаконічно, чітко, зрозуміло, з використанням прийнятої юридичної термінології. Разом з цим, суд апеляційної погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вищевказаним вимогам.

В свою чергу, абстрактні міркування позивача з посиланням на норми законодавства та Конституції України не є усуненням недоліків позовної заяви, про які йшлося в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2021 року.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у судових рішеннях у справі №9901/29/21.

Враховуючи, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, окружним адміністративним судом правомірно повернуто позовну заяву на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Разом з цим, у відповідності до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя О.М.Оксененко