Справа № 826/5225/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року

м. Київ

справа №826/5225/17

адміністративне провадження №К/9901/65965/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 (судді - Файдюк В.В., Мєзєнцев Є.І., Чаку Є.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» Федорченка Андрія Володимировича та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 23.06.2014 №F/01/3mH/1773;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» Федорченка Андрія Володимировича та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 23.06.2014 №F/01/3mH/1773.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ПАТ «Фортуна-Банк» було укладено договір банківського вкладу від 23.06.2014 №F/01/3mH/1773, відповідно до умов якого банк відкриває вкладнику рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Фортуна-Банк». Вкладник не пізніше 23.06.2014 надає банку, а банк зараховує на депозитний рахунок грошові кошти (вклад) в сумі 45 000, 00 грн.

Згідно з квитанцією від 23.06.2014 позивачем внесено на депозитний рахунок 45000 грн.

Відповідно до пункту 1.3 договору банківського вкладу початковий строк розміщення вкладу складає 3 місяці, тобто з 23.06.2014 по 23.09.2014.

Відповідно до додаткової угоди від 26.06.2014 до договору банківського вкладу сторони домовились, що сума вкладу на депозитному рахунку з 26.06.2014 складає 195000,00 грн.

Відповідно до квитанції від 26.06.2014 на рахунок позивачем внесено кошти у сумі 150000,00 грн.

Відповідно до додаткової угоди від 27.06.2014 до договору банківського вкладу сторони домовились, що сума вкладу на депозитному рахунку з 27.06.2014 складає 199900,00 грн.

Відповідно до квитанції від 27.06.2014 на рахунок позивачем внесено кошти у сумі 4900,00 грн.

23.09.2014 між ПАТ "Фортуна Банк" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору банківського вкладу, відповідно до пункту 1 якої встановлено, що строк розміщення вкладу продовжено з 24.09.2014 по 23.12.2014.

Відповідно до додаткової угоди від 23.12.2014, укладеної між ПАТ "Фортуна Банк" та ОСОБА_1 , строк розміщення вкладу продовжено з 24.12.2014 по 23.03.2015.

Відповідно до додаткової угоди від 23.03.2015, укладеної між ПАТ "Фортуна Банк" та ОСОБА_1 , строк розміщення вкладу продовжено з 24.03.2015 по 23.06.2015.

Додатковою угодою від 23.06.2015, укладеною між ПАТ "Фортуна Банк" та ОСОБА_1 , строк розміщення вкладу продовжено з 24.06.2015 по 23.12.2015.

Відповідно до додаткової угоди від 23.12.2015, укладеної між ПАТ "Фортуна Банк" та ОСОБА_1 , строк розміщення вкладу продовжено з 24.012.2015 по 23.03.2016.

Додатковою угодою від 07.07.2016 строк розміщення вкладу продовжено з 07.07.2016 по 07.10.2016, а додатковою угодою від 10.10.2016 - з 11.10.2016 по 10.01.2017.

11.01.2017 між ПАТ "Фортуна Банк" та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору банківського вкладу, відповідно до пункту 1 якої встановлено, що строк розміщення вкладу продовжено з 12.01.2017 по 11.04.2017.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 26.01.2017 №55-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Фортуна-банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 27.01.2017 №320 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Фортуна-банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «Фортуна-банк» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 27.01.2017 до 26.02.2017 включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Фортуна-банк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Федорченку Андрію Володимировичу на один місяць з 27.01.2017 до 26.02.2017 включно.

В подальшому, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 21.02.2017 №89-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Фортуна-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 21.02.2017 №665, «Про початок процедури ліквідації АТ «Фортуна-Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Фортуна-Банк» з 22.02.2017 до 21.02.2019 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами ОСОБА_3 строком на два роки з 22.02.2017 до 21.02.2019 включно.

Листом від 21.03.2017 №347/14 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для включення його до Переліку вкладників ПАТ «Фортуна-Банк», за яким вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки позивач є пов`язаною з ПАТ «Фортуна-Банк» особою, як асоційована особа.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, що призвели до звуження його прав та інтересів, звернувся з даним позовом до суду.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем протиправно застосовано норму п. 4 ст. 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, яка набула чинності після укладання договору банківського вкладу, оскільки в даному випадку необхідно керуватись редакцією ст. 26, яка діяла на момент укладання договору з банком.

Посилався на те, що не є пов`язаною (асоційованою) із банком особою у розумінні статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а тому не включення його до переліку вкладників ПАТ "Фортуна-Банк", які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів ФГФО, є протиправним.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2018 позов задоволено.

Визнано протиправною відмову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» оформлену листом від 21.03.2017 №347/14 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в публічному акціонерному товаристві «Фортуна-Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника публічного акціонерного товариства «Фортуна-Банк», який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу від 23.06.2014 №F/01/3mH/1773.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в редакції від 16.07.2015 поширюються на осіб, які уклали договори з банком з дня набрання чинності вказаною редакцією Закону, а саме з 12.08.2015.

Оскільки договір банківського вкладу між ОСОБА_1 та ПАТ «Фортуна-Банк» укладений 23.06.2014, згадувані норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в зазначеній редакції на позивача не поширюються.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2018 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що, як встановлено судами та не заперечується позивачем, син ОСОБА_1 - ОСОБА_4 був членом правління ПАТ «Фортуна-Банк», а тому позивач є пов`язаною особою з ПАТ «Фортуна-Банк», як асоційована особа.

Суд виходив з того, правовідносини між ОСОБА_1 та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виникли 27.01.2017, тобто, з дати віднесення ПАТ «Фортуна-Банк» до категорії неплатоспроможних, а не з дати укладення договору банківського вкладу від 23.06.2014, відповідно, під час формування реєстру вкладників необхідно керуватися чинною редакцією частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка діяла на дату віднесення ПАТ «Фортуна-Банк» до категорії неплатоспроможних.

Враховуючи, що, відповідно до чинної на той час редакції Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти даної категорії вкладників, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для включення позивача до переліку вкладників ПАТ «Фортуна-Банк», які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Фортуна-Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та, відповідно, відшкодування коштів за вкладом.

З рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позивач є асоційованою з пов`язаною особою банку, оскільки суд повинен був застосовувати Закон, який діяв на момент укладання договору банківського вкладу, а саме статтю 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка діяла у редакції, що не передбачала поширення на асоційовану особу члена правління банку обмежень, встановлених цією статтею.

Скаржник зазначає, що не є особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить у її задоволенні відмовити, а постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ФГВФО, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон №4452-VI).

Частиною першою статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Згідно з положеннями статті 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур`єр", "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Гарантії Фонду є формою участі держави у системі гарантування вкладів фізичних осіб, передбаченої Законом №4452-VI; для виконання Фондом відповідних зобов`язань можуть залучатися бюджетні кошти; рішення та дії Фонду чи уповноваженої особи Фонду щодо включення вкладника до переліку осіб, яким необхідно здійснити виплату відшкодування сум вкладів за рахунок коштів Фонду, є рішеннями та діями суб`єкта владних повноважень, який реалізує делеговані державою повноваження по виведенню з ринку неплатоспроможних банків (статті 2, 25).

Відповідно до частини першої статті 34 Закону №4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону №4452-VI, називається тимчасовою адміністрацією.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону №4452-VI не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України".

Частинами третьою, п`ятою цієї статті також передбачено, що виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону №4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

За частиною третьою цієї ж статті правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, є нікчемними.

Закон №4452-VI визначає порядок складання уповноваженою особою Фонду переліку вкладників, які мають право на відшкодування сум коштів за банківськими вкладами, а також підстави та умови, за наявності яких відшкодування суми коштів за банківським вкладом фізичним особам за рахунок коштів ФГВФО не здійснюється.

У справі, що розглядається, судами встановлено, що позивача не було включено до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки позивач є пов`язаною з ПАТ «Фортуна-Банк» особою, як асоційована особа.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) для цілей цього Закону пов`язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно зі ст. 42 цього Закону керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління банку, головний бухгалтер, його заступники, керівники відокремлених підрозділів банку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що син позивача - ОСОБА_4 був членом правління ПАТ «Фортуна-Банк», а тому позивач є пов`язаною з ПАТ «Фортуна Банк» особою, як асоційована особа.

Спірним у даній справі є те, яка редакція статті 26 Закону №4452-VI підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки на час укладання позивачем договору банківського владу діяла редакція зазначеної статті, передбачені частиною 4 якої обмеження щодо виплати гарантованої суми вкладу поширювались, зокрема, на членів правління (ради директорів), якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік. Разом з тим, на асоційованих осіб з членом правління банку вказані обмеження не поширювались.

Водночас, 16.07.2015 було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку", який набув чинності з 12.08.2015. Цим Законом, зокрема, було внесено зміни до статті 26 Закону №4452-VI, відповідно до яких частину 4 викладено у новій редакції. Відповідно до внесених змін, Фонд не відшкодовує кошти, зокрема, розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Так, справа з правовідносинами, які є подібними до правовідносин у справі що розглядається, вже була предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема у постанові від 10.04.2019 у справі №826/5238/17 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«Вирішуючи питання про те, яка редакція статті 26 Закону №4452-VI має бути застосована до спірних правовідносин (які тривають у часі), колегія суддів враховує, що особливістю провадження в адміністративних справах є те, що за загальним правилом спір вирішується шляхом оцінювання правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у певний момент часу (момент прийняття рішення або вчинення дії за зверненням суб`єкта приватного права; момент неприйняття рішення (нездійснення дії), коли існував відповідний обов`язок щодо його прийняття (здійснення дії). При цьому, зміна законодавчого регулювання відповідних обов`язків суб`єкта владних повноважень у майбутньому, як правило, не впливає на оцінку судом правомірності його дій, рішень або бездіяльності у момент їх фактичного здійснення (прийняття), незалежно від інстанції та часу розгляду позову, апеляційної або касаційної скарги.

Відступлення від такого підходу можливе у виняткових випадках, зокрема, за умови, коли суб`єкт приватного права мав "легітимні очікування" стосовно рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які не були реалізовані у зв`язку з тим, що суб`єкт владних повноважень прийняв протилежне рішення, обґрунтовуючи його законодавчими змінами, які у свою чергу не повністю відповідають принципу пропорційності.

У справі, що розглядається, суд бере до уваги, що хоча договір банківського вкладу та міщення суми вкладу було здійснено у період чинності редакції Закону №4452-VI до 12 серпня 2015 року, однак, уклавши у січні 2017 року додаткову угоду з ПАТ "Фортуна Банк" позивач фактично вступив у нові правовідносини з банком, що створило умови для застосування до спірних правовідносин Закону №4452-VI у редакції, чинній на момент виникнення нових правовідносин, тобто після 12 серпня 2015 року. Оскільки позивач уклав додаткову угоду з банком, якою погодився з пролонгацією строку розміщення вкладу, після 12 серпня 2015 року, відтак, зміни, що відбулися у законодавстві, мають поширюватися на нові правовідносини з банком.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин має застосовуватися редакція статті 26 Закону № 4452-VI, яка була чинною після 12 серпня 2015 року, оскільки саме ця редакція була чинною на момент вступу позивача у нові правовідносини з банком.»

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд і в постановах від 19.10.2010 у справі №826/5228/17, від 18.05.2021 у справі №826/5226/17.

У справі, що розглядається, договір банківського вкладу між позивачем та ПАТ «Фортуна Банк» укладено в період чинності редакції Закону №4452-VI до 12.08.2015. Водночас, як свідчать матеріали справи, позивачем неодноразово укладались з ПАТ «Фортуна Банк» додаткові угоди, в тому числі, щодо пролонгації строку розміщення вкладу, зокрема й після 12.08.2015 (від 10.10.2016, від 07.07.2016 та від 11.01.2017).

Таким чином, уклавши після 12.08.2015 додаткові угоди з ПАТ "Фортуна Банк» щодо пролонгації строку договору вкладу, позивач фактично вступив у нові правовідносини з банком, що створило умови для застосування до спірних правовідносин Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у редакції, чинній на момент виникнення нових правовідносин, тобто після 12.08.2015, відтак, зміни, що відбулися у законодавстві, мають поширюватися на нові правовідносини з банком.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Постанова суду апеляційної інстанції є законною, обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в рішенні апеляційного суду повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.10.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук