Справа № 320/9639/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року № 320/9639/20

Київський окружний адміністративний суду у складі: головуючого - судді Терлецької О.О.,

при секретарі судового засідання Спасібко Ю.М.,

за участю:

представника позивача - Запаскін М.Р.,

представника відповідача - Загородній С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Племінний завод "Плосківський" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство «Племінний завод «Плосківський» (далі позивач) до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі відповідач), - про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень.

Зміст позову складають наступні позовні вимоги: 1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 10.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області (далі оскаржуване рішення № від 10.07.2019); 2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 15.07.2019, ухвалене Головним управління ДФС у Київській області (далі оскаржуване рішення № від 15.07.2019); 3) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 15.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області (далі оскаржуване рішення № від 15.07.2019); 4) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 15.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області (далі оскаржуване рішення № від 15.07.2019); 5) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» № від 10.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області (далі оскаржуване рішення № від 10.07.2019); 6) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» № від 10.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області (далі оскаржуване рішення № від 10.07.2019).

Представник позивача позовні вимоги підтримав, пояснивши в судовому засіданні, що висновки відповідача, на підставі яких відповідачем було притягнуто позивача до податкової відповідальності оскаржуваними рішеннями базуються на неправильному тлумаченні змісту господарських документів позивача та відповідно господарської діяльності позивача в порядку реалізації цих господарських документів. Окрім того, позивач в казав, що при здійсненні податкової перевірки відповідач не надав оцінку обставинам вилучення у позивача фінансово-господарських документів в межах кримінального провадження, у зв`язку з чим позивач не міг надати їх оригінали відповідачу під час здійснення податкової перевірки.

Відповідач проти позову заперечив. Подав до суду відзив, який за своїм змістом та висновками повторю Акт податкової перевірки позивача, за наслідками якої було винесено оскаржувані рішення. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відзив поданий на заперечення доводів позовної заяви. З відзиву слідує, що відповідач вражає немотивованим неподання позивачем під час податкової перевірки первинних господарських документів та вказує, що відповідно до ст. 221 Кримінально процесуального кодексу України: «Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.». У зв`язку з цією статтею відповідач вказує на те, що позивачем не надано ані до перевірки, ані до суду первинних документів, які б підтверджували фактичне здійснення господарських операцій.

Дослідивши обставини справи заслухавши пояснення представників сторін в судовому засіданні, судом було встановлено наступне.

Головним управлінням ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Племінний завод «Плосківський» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.07.2018. За результатами перевірки було складено Акт №539/10-36-14-12/00849652 від 18.06.2019 (далі Акт перевірки).

В Акті стверджується, що позивач не надав до перевірки первинні документи, договори, акти, накладні, які б підтверджували здійснення господарських операцій у перевіреному періоді, і не надав до перевірки документи бухгалтерського обліку. Також зазначається про неподання позивачем податкової і фінансової звітності контролюючим органам. На основі зазначеного відповідачем зроблено висновок, про заниження позивачем податків, які підлягають сплаті останнім до державного бюджету (податок на прибуток, ПДВ та інші) і про порушення зобов`язань щодо подання податкової звітності, та застосовано до позивача заходи фінансової відповідальності.

На підставі Акту перевірки відповідачем були ухвалені наступні податкові повідомлення-рішення (далі - ППР): 1) ППР форми «ПС» №4 від 10.07.2019, яким на позивача було накладено штраф за не забезпечення платником податків зберігання та не надання первинних документів в ході проведення перевірки на запит контролюючого органу, у розмірі 510 грн; 2) ППР «Р» № від 15.07.2019, яким збільшено зобов`язання позивачу з податку на додану вартість на суму 13 090 988 (тринадцять мільйонів дев`яносто тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн, з них 10 472 726 (десять мільйонів чотириста сімдесят дві тисячі сімсот двадцять шість) грн. основне зобов`язання, 2 618 182 (два мільйони шістсот вісімнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн штрафна санкція; 3) ППР форми «В4» № від 15.07.2019, яким визначається штрафна санкція. Розмір штрафної санкції в даному податковому повідомленні-рішенні не вказано; 4) ППР «Р» № від 15.07.2019, яким збільшено зобов`язання позивача з податку на прибуток приватних підприємств на суму 13 039 886 (тринадцять мільйонів тридцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн, з них 10 431 909 (десять мільйонів чотириста тридцять одна тисяча дев`ятсот дев`ять) грн 00 коп. - основне зобов`язання, 2 607 977 (два мільйони шістсот сім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн штрафна санкція; 5) ППР форми «Д» № від 10.07.2019, яким збільшено зобов`язання позивачу з податку на доходи фізичних осіб на суму 320 633 (один мільйон триста двадцять тисяч шістсот тридцять три) грн 06 коп., з них 782 047 (сімсот вісімдесят дві тисячі сорок сім) грн 20 коп. основне зобов`язання, 538 585 (п`ятсот тридцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 86 коп. штрафна санкція; 6) ППР форми «Д» № від 10.07.2019, яким збільшено зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб (військовий збір) на суму 120 199 (сто двадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн 61 коп., з них 71 308 (сімдесят одна тисяча триста вісім) грн 17 коп. - основне зобов`язання, 48 891 (сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто один) грн 44 коп. штрафна санкція.

У позовній заяв позивач вказує на те, що до проведення податкової перевірки у нього було вилучено первинну та звітну документацію слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області, що не дало змоги надати їх ГУ ДФС. Дана обставина не була спростована відповідачем. А в судовому засіданні представник відповідача не вказав на те, яким чином при перевірці було враховано зазначені обставини вилучення документів у позивача.

Представник позивача вказав на те, що при проведенні перевірки та ухваленні оскаржуваних рішень відповідачеві було відомо про вилучення первісних господарських документів у позивача, однак відповідачем проігноровані ці відомості при складені Акта перевірки.

Так договори, первинні документи, бухгалтерську і звітну документацію за перевірений період було вилучено у позивача Слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області на підставі Ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 09 січня 2019 року, в межах кримінального провадження від 20.06.2018 № 0000041 і на підставі Ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області 31 січня 2018 року, в межах кримінального провадження №0003314 від 02.09.2015. Дана обставина підтверджується копією протоколу обшуку в офісному приміщенні позивача від 15 січня 2019 року. Копію протоколу тимчасового доступу від 07.02.2018 (кримінальне провадження № 0003314) підтверджується вилучення документів правоохоронними органами під час вищезгаданого обшуку 15 січня 2019 року.

Позивач зазначає як аргумент, а відповідач не спростовує, що у зв`язку з вилученням вказаних документів, зокрема, документів податкової і фінансової звітності, - на час перевірки у позивача була відсутня можливість підтвердити документально факти подання/неподання позивачем податкової і фінансової звітності та визначити обґрунтованість або необґрунтованість даних в такій звітності, підтвердити зміст господарських операцій позивача і визначити дійсний розмір податків, які підлягають сплаті.

За таких умов суд погоджується з доводами позивача, що висновки відповідача в Акті перевірки про те, що господарські операції Позивача не підтверджені первинними документами та, як наслідок, - що занизив суми податків не відповідають вимогам п.3 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обґрунтованості правомірного рішення суб`єкта владних повноважень.

Також відповідачем не було спростовано доводи позивача щодо незастосування до обставин перевірки в частині вилучених документів норми ст.85 Податкового кодексу України.

Згідно із п.85.9 ст. 85 Податкового кодексу України, - у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів. Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових осіб) правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу. У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Зі змісту Акта перевірки та пояснень представника відповідача слідує, що висновок про не надання підтверджуючих документів був основною та самодостатньою підставою для відповідача для винесення оскаржуваних рішень про донарахування податків та стягнення штрафних санкції.

При цьому за умови подання таких документів позивачем, висновки податкової перевірки могли суттєво відрізнятись від існуючих, а винесення оскаржуваних рішень не відбутись. Тому суд приходить до висновку, що встановлена судом протиправність при складенні висновків в Акті перевірки спричиняє протиправність оскаржуваних у даній справі рішень відповідача.

Досліджуючи аргумент позивача щодо застосування відповідачем непрямих методів визначення розміру податків на прибуток та на додану вартість, суд також встановив.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що відсутність договорів і актів передачі посівів не дає можливості фактично підтвердити реалізацію посівних площ. Разом з тим, з посиланням на дані Головного управління статистики в Київській області, відповідач визначає виручку від такої реалізації посівних площ і розміри податку на прибуток, який підлягає сплаті. Окрім того, відповідач для нарахування податку на прибуток застосував середню ціну реалізації великої рогатої худоби, отриману з Єдиного реєстру податкових накладних, та дані зі звітів руху голів великої рогатої худоби.

Зазначене підтверджує аргументи позивача про те, що відповідач нарахував позивачу податок на прибуток виключно із застосуванням непрямих методів. Аналогічний метод відповідач застосував для донарахування ПДВ на суму 604 142,1 грн (стор. 29 Акту).

Визначення відповідачем обсягів спірних господарських операцій позивача і розмірів заниження податків позивачем, за відсутності первинної і облікової документації, та без дослідження відповідачем фактичних обставин спірних господарських операцій є необґрунтованим.

Відповідач в Акті не наводить положень законодавства щодо повноважень визначати обсяги господарських операцій не на підставі первинних документів, а на підставі статистичних даних і вторинної інформації з електронних реєстрів (тобто непрямими методами), за умови, що необхідні первинні документи були вилучені цим же контролюючим органом і знаходяться в нього.

Суд погоджується з доводами позивача, що чинним законодавством не передбачено застосування контролюючим органом непрямих методів визначення розміру податків. Відповідач в даній ситуації мав право застосовувати лише прямі методи визначення податкових зобов`язань.

Суд бере до уваги судову практику з аналогічних підстав. Так в Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у адміністративній справі № 826/7029/17 зазначено: «...За загальним визначенням непрямі методи при визначенні сум податкових зобов`язань - це визначення контролюючим органом сум податкових зобов`язань платника податків за допомогою побічних, посередницьких показників, отриманих від інших суб`єктів, як правило не пов`язаних з податковим обліком.

Чинним законодавством не передбачено застосування податковим органом методів непрямого контролю, внаслідок чого наразі відсутнє нормативне регулювання щодо використання таких методів.

...Використання контролюючим органом непрямих методів контролю не відповідає вимогам чинного законодавства.»

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із пп. 21.1.1. п. 21.1. ст. 21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Дії відповідача щодо проведення даної перевірки і визначення податкових зобов`язань Позивача є протизаконними, оскільки: перевірка мала бути перенесена у зв`язку з вилученням документів правоохоронними органами; відповідач не мав права на застосування непрямого методу визначення податкових зобов`язань Позивача.

Як наслідок, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваних рішень та про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200, Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Державній податковій службі, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р передано функції з реалізації державної податкової політики. Відповідно до відомостей з ЄДР, Державна фіскальна служба України з 17.05.2019 перебуває в стані припинення. У зв`язку з цим, відповідачем обґрунтовано у даному позові визначено Державну податкову службу України, як функціонального правонаступника суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № від 10.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 15.07.2019, ухвалене Головним управління ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 15.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» № від 15.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» № від 10.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Д» № від 10.07.2019, ухвалене Головним управлінням ДФС у Київській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області () на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів - ГУК у Київ. обл./м.Київ/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37955989; Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача - 4081; Код класифікації доходів бюджету - 22030101) судовий збір у розмір 21 020 (двадцять одна тисяча двадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 13 липня 2021 р.