Справа № 400/2329/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2021 р. справа № 400/2329/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

провизнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначеннi та виплаті пенсiї ОСОБА_2 як учаснику ліквідації наслiдкiв на Чорнобильськiй АЕС;

- зобов`язати відповідача призначити та виплачувати з 23.07.2020 року ОСОБА_2 пенсiю на пiдставi ст. 55 Закону України "Про статyс i соцiальний захист громадян, постраждалих внаслiдок Чорнобильської катастрофи" iз зменшенням пенсiйного віку на 5 poків як учаснику ліквідації наслiдкiв aвapiї на Чорнобильськiй АЕС;

- зобов`язати відповідача зарахувати до загального стажу позивача перiод з 01.04.1988 року по 01.06.1988 року та перiод з 01.06.1988 року по 30.06.1988 pоку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії на підставі ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки позивачем надані документи, що підтверджують виконання ним службових обов`язків по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 30-ти кілометровій зоні.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Позивач двічі звертався із заявами про призначення пенсії. До першої заяви позивачем додана довідка № 09 від 06.11.1992 року, яка видана не за формою № 122, не містить відомостей про дати служби в зоні відчуження, а саме відсутні дні в`їзду/виїзду в зону відчуження. Відтак, 21.08.2020 року відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. При повторному зверненні ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком, позивач документально не підтвердив факт роботи у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів, адже не надав довідки за формою № 122. На думку відповідача, рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", є законним та обґрунтованим (а. с. 38-39).

Ухвалою від 15.04.2021 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 33-34).

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

12.08.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ (надалі - Закон України № 796).

Рішенням відповідача від 21.08.2020 року № 747/03.20-р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України № 796 в зв`язку з відсутністю підтвердження факту роботи у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів (а. с. 29-31).

Відмова обґрунтована наступним: у довiдцi УВС Київської областi вiд 06.11.1992 року № 09 зазначено, що ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах 30-ти кілометрової зони Чорнобильської АЕС, с. Tepexi, в перiод з 01.06.1988 року по 30.06.1988 року за мiсцем роботи в УВС Київської областi нараховано заробiтну плату в подвiйному розмiрi. Зазначена довiдка не підтверджує факт роботи в зонi вiдчуження з 01.06.1988 року по 30.06.1988 року, оскiльки зазначено назву населеного пункту, який не передбачено на території 30-ти кілометрової зони відчуження; вiдсутнi днi служби (виїзду) в зону вiдчуження. Kpiм того, вiдсутнi первиннi документи (табелi облiку часу несення служби, особовi рахунки, накази, розпорядження, тощо), якi б пiдтверджували перiоди роботи в зонi вiдчуження та днi виїзду в зону. Відтак, факт роботи ОСОБА_3 у зонi вiдчуження у 1988 роцi не менше 30 календарних днів, не підтверджено.

22.10.2020 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України № 796.

Рішенням відповідача від 28.10.2020 року № 1047/03.20-р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України № 796 в зв`язку з відсутністю підтвердження факту роботи у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів (а. с. 26-27).

Як вбачається з вказаного рішення, позивач надав архівні копії довідок УВС Київської області за перiод роботи з 01.04.1988 року по 01.06.1988 року та перiод з 01.04.1988 року по 01.07.1988 року виконання службових обов`язкiв в 30-ти кілометровій зонi по ліквідації наслiдкiв aвapiї на Чорнобильськiй АЕС, в яких не зазначено назви населених пунктiв, в яких перебував на службi ОСОБА_4 та днi служби (виїзду) у зону вiдчуження. Також не надано первиннi документи (табелi облiку часу несення служби, особовi рахунки, накази, розпорядження, тощо), якi б пiдтверджували перiоди роботи в зонi вiдчуження та днi виїзду в зону.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-ХІІ або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Законом України № 796 визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону України № 796 передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені ст. 55 Закону України № 796.

Так, відповідно до абз. 1 ст. 55 Закону України № 796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році пенсійний вік зменшується на 5 років (п. 1 абз. 2 ст. 55 Закону України № 796).

Відповідач стверджує, що з наданих позивачем документів, не вбачається підтвердження факту роботи у зоні відчуження у 1988 році не менше 30 календарних днів

У відповідності до ст. 14 Закону України № 796, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Підпунктом 5 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (надалі - Порядок № 22-1) передбачено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є:

- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм ст. 55 Закону України № 796).

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений іншими визначеними первинними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України № 796 посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 65 Закону України № 796).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 року № 51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються (чинний на момент видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році).

Відповідно до п. 5 зазначеного Порядку, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 1990 роках не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України № 796 підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

В свою чергу довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наведеного вбачається, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом України № 796, зокрема призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 25.11.2019 року у справі № 464/4150/17 та від 09.01.2020 року у справі № 363/3976/16-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дійсність посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році серії НОМЕР_1 (категорія 3), виданого позивачу 29.12.1993 року, не оспорюється відповідачем та не визнавалось недійсним в судовому порядку.

Страховий стаж позивача, обчислений відповідачем протягом вересня 1980 року - листопада 2016 року, складає 28 років 0 місяців 16 днів, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Таким чином, як встановлено судом, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 3 категорії та має право на пільги встановлені Законом України № 796, що підтверджується посвідченням, а також наявними в матеріалах справи документами:

1) картки обліку доз радіоактивного опромінення, в якій зазначена доза опромінення 0,1 БЕР, отримана за період з 01.04.1988 року;

2) послужний список, згідно якого позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-ти кілометровій зонi в період з 01.06.1988 року по 30.06.1988 року (а. с. 15-16);

3) довідка від 06.11.1992 року № 09, видана УВС Київської області, в якій зазначено, що позивачу за роботу в населених пунктах 30-ти кілометрової зони Чорнобильськоi АЕС, с. Tepexи, в перiод з 01.06.1988 року по 30.06.1988 року за мiсцем роботи в УВС Київської областi, нараховано заробiтну плату в подвiйному розмiрi (а. с. 20);

4) довідка, згідно якої позивач з 01.04.1988 року по 01.07.1988 року (92 дні), у тому числі у вихідні дні, виконував службові обов`язки в ОБППСМ УВС Київської області з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Період служби з 01.04.1988 року по 01.07.1988 року підлягає зарахуванню до стажу для отримання пенсії на пільгових умовах (а. с. 19).

На підставі викладеного суд зазначає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України № 796.

Відтак, відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України № 796, як особі, яка працювала у 1988 році у зоні відчуження не менше 30 календарних днів, із зменшенням пенсійного віку, передбаченого Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що є підставою для його скасування.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача у відмові в призначеннi та виплаті пенсiї, як учаснику ліквідації наслiдкiв на Чорнобильськiй АЕС, суд зазначає, що дії суб`єкта владних повноважень можуть бути самостійним предметом оскарження тільки в тому разі, коли вони самі по собі порушують права особи. У випадку, коли суб`єкт владних повноважень приймає розпорядчий акт, належним способом захисту, є оскарження такого акту, а не дій, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

На час подачі заяв про призначення пенсії (заяви від 12.08.2020 року та 22.10.2020 року) позивачу виповнилось 55 років.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 24.07.2020 року.

Позовна вимога позивача в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію з 23.07.2020 року, задоволенню не підлягає, оскільки рішення судом не може бути ухвалене на майбутнє, адже відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть порушенні права позивача в майбутньому. Окрім того, як вже зазначав суд, позивач має право на призначення пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір позивачем сплачено в розмірі 908,0 грн., що підтверджується квитанцією від 09.04.2021 року (а. с. 1).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.06.2020 року у справі № 620/1116/20: "... Оскільки позов ОСОБА_1 містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат колегія суддів визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог".

Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 908,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, від 28.10.2020 року № 1047/03.20-р про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) зарахувати до стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) період з 01.04.1988 року по 30.06.1988 pоку як період, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 24.07.2020 року.

5. У задоволенні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області виплачувати пенсію з 23.07.2020 року - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

7. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз