Справа № 480/3905/21
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2021 р. Справа № 480/3905/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Прилипчука О.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення про результати розгляду заяви Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 13 жовтня 2020р. № 4 у частині неможливості зарахувати до пільгового стажу періодів роботи з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, з 01.03.1992 по 31.07.1998, з 16.02.1993 по 30.10.1993, з 01.08.1998 по 09.02.2001р.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період з 02.11.1983 року по 12.11.1985 року (військова служба).
3.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового страхового стажу період з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, з 01.03.1992 по 31.07.1998р., з 16.02.1993 по 30.10.1993р., з 01.08.1998 по 09.02.2001р.
4.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового страхового стажу період з 01.10.1982 по 31.07.1983 (період навчання);
5. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22.12.2020р.
6. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 26.03.2021р.
7.Зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років з дня звернення за призначенням, а саме: з 16.12.2020р.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 19.08.2020 р. про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Згідно Рішення про результати розгляду заяви від 13.10.2020 р. Комісія з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області прийняла рішення, що неможливо зарахувати до пільгового стажу періоди роботи :
- з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, оскільки посади учень широховщика та учень вулканізаторника не передбачені Списками виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах;
- з 01.03.1992 по 31.07.1998 у зв`язку неможливим визначити фактичну тривалість робочого часу;
- з 16.02.1993 р. по 30.10.1993 р., оскільки посада транспортировщика не атестована;
- з 01.08.1998 по 09.02.2001, оскільки накази про атестацію робочих місць не містять інформації про поширення їх дії на ДП Шинремсервіс.
Потім позивач отримав лист з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
16.12.2020р. позивач знову звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та отримав відповідь, в якій зазначено, що відповідно до наданих документів страховий стаж складає 35 років 8 місяців 3 дні, в тому числі за списком 2 - 6 років 7 місяців 23 дні.
До страхового стажу та визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах не зарахований період служби в армії, оскільки період служби перетинається з навчанням і роботою за списком 2.
Згодом позивач отримав ще один лист від 26.03.2021р. про відмову в призначенні пенсії, в якому зазначено, що рішенням від 17.03.2021 р. відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 п.п.2 ст.114 Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугою років для окремих категорій працівників Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне Страхування (зі змінами) у зв`язку з відсутністю пільгового стажу за списком 2 - 12 років 6 місяців (в наявності 8 років 7 місяців 24 дні).
Згідно з наданими документами страховий стаж позивача склав 37 років 10 місяців 4 дні. За таких умов, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років та звернення до управління.
Позивач не погоджується з такою відмовою у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено 15-денний строк для подання відзиву на позов, доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, та 5-денний строк для подання заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, з дня вручення йому копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, позовну заяву та відзив, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 19.08.2020 р. про підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 99).
Згідно Рішення про результати розгляду заяви від 13.10.2020 р. (а.с. 63) Комісія з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області прийняла рішення, що неможливо зарахувати до пільгового стажу періоди роботи:
- з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, оскільки посади учень широховщика та учень вулканізаторника не передбачені Списками виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах;
- з 01.03.1992 по 31.07.1998 у зв`язку неможливим визначити фактичну тривалість робочого часу;
- з 16.02.1993 р. по 30.10.1993 р., оскільки посада транспортировщика не атестована;
- з 01.08.1998 по 09.02.2001, оскільки накази про атестацію робочих місць не містять інформації про поширення їх дії на ДП Шинремсервіс.
16.12.2020р. позивач повторно звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 97).
22.12.2020 ГУ ПФУ в Сумській області на адресу ОСОБА_1 направлено лист, згідно змісту якого відповідачем зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж позивача складає 35 років 8 місяців 3 дні, в тому числі за списком 2 - 6 років 7 місяців 23 дні. До страхового стажу та визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах не зарахований період служби в армії, оскільки період служби перетинається з навчанням і роботою за списком 2 (а.с. 61).
17.03.2021 р. ГУ ПФУ в Сумській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 п.2 ст.114 Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугою років для окремих категорій працівників Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне Страхування (зі змінами) у зв`язку з відсутністю пільгового стажу за списком 2 - 12 років 6 місяців (в наявності 8 років 7 місяців 24 дні). Згідно з наданими документами страховий стаж позивача склав 37 років 10 місяців 4 дні. За таких умов, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 57 років та звернення до управління (а. с. 124).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення» визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Разом з тим відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За приписами ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
Згідно до п. 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
Перелік документів, які необхідно додати до заяви про призначання пенсії по інвалідності, зазначено в п. 2.2 Порядку № 22-1.
Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Згідно до пункту 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих, зокрема, на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку за результатом розгляду якої, органи Пенсійного фонду України повинні прийняти відповідне рішення, що є актом індивідуальної дії.
При цьому в оскаржуваному рішенні не зазначено жодних мотивів, які стали підставою для такої відмови.
Суд зазначає, що в силу положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Суд зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте в порушення зазначеної норми законодавства, відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22.12.2020р.
Так, досліджуючи зміст наведеної відмови судом встановлено, що 22.12.2020 ГУ ПФУ в Сумській області на адресу ОСОБА_1 направлено лист, згідно змісту якого відповідачем зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж позивача складає 35 років 8 місяців 3 дні, в тому числі за списком 2 - 6 років 7 місяців 23 дні. До страхового стажу та визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах не зарахований період служби в армії, оскільки період служби перетинається з навчанням і роботою за списком 2.
Згідно з ч.1 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Отже, виходячи із системного аналізу наведених норм, суд наголошує, що за підсумками розгляду заяви про призначення/переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою пенсійним фондом приймається окреме рішення.

Проте, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було прийнято відмову у формі листа від 22.12.2020р, а не у формі рішення за підсумками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку №2 відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Порядку №22.

Таким чином, суд приходить висновку, що висновки, зазначені у наведеному листі-відмові, не можуть бути надані оцінці судом, оскільки не є рішенням у розумінні Порядку №22-1.

Відповідно суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу період з 02.11.1983 року по 12.11.1985 року (військова служба) та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового страхового стажу період з 01.10.1982 по 31.07.1983 (період навчання), оскільки фактично жодного рішення про відмову у зарахуванні наведеного періоду в матеріалах справ не міститься.

Проте, суд звертає увагу відповідача, що під час нового перегляду заяви необхідно надати обґрунтоване рішення з посиланням на норми чинного законодавства щодо зарахування/ не зарахування наведених періодів., оскільки жодних посилань на наведені періоди рішення від 13.10.2020 №4 не містить.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу періоди роботи з 01.03.1992 по 31.07.1998, суд зазначає наступне.

Підставою відмови ГУ ПФУ в Сумські області в зарахуванні наведеного стажу роботи є висновок про неможливість визначити фактичну тривалість робочого часу.

Так, зі змісту трудової книжки судом встановлено, що в період з 01.03.1992 по 31.07.1998 ОСОБА_1 працював на різних посадах в ТОВ «Тріумф» та «ШРЦ».

На підставі ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із п.2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Тобто, за приписами вказаних норм обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зниженим віком, є досягнення зокрема, 55 років, зайнятість протягом повного робочого дня, відповідність назви професії чи посади, за якою працювала особа, назвам, вказаним у Списку виробництві, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, чинному на період роботи працівника, атестація робочого місця у період після 21.08.1992 відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.

Разом з тим, згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За правилами п.п.1, 2, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок від 12.08.1993 №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Як встановлено судом, Комісія з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні ПФУ в Сумській області, приймаючи рішення про відмову у зарахуванні до пільгового стажу роботи позивачу період з 01.03.1992 по 31.07.1998 посилається на те, що неможливо визначити, тривалість робочого часу у пільгових умовах у повному обсязі.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, згідно записів в трудовій книжці в наведений період з 01.02.1991 по 31.07.1992 року позивач працював на посаді слесаря -ремонтника 5-го розряду ділянки шиноремонту ТОВ «Тріумф», з 03.08.1992 по 13.09.1992 працював на посаді стажера-ремонтником по 5-му розряду ТОВ «Тріумф», з 14.09.1992 по 15.02.1993 транспортувальником по 3-му розряду ТОВ «Тріумф», з16.02.1993 по 30.10.1993 транспортувальником 3-го розряду цеху шиномонтажу Сумского прозводственного обьеденения «Резинотехника», з 01.11-1993 по 30.03.1996 на посаді слюсаря -ремонтника та з 01.04.1996 по 31.07.1998 вальцовщиком 5-го розряду ВАТ «Гумотехніка» (а.с. 52-54).

Також, зі змісту оскаржуваного рішення від 13 жовтня 2020р. № 4 судом встановлено, що відповідач не заперечує факт віднесення наведених посад до шкідливих та важких умов праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, проте зазначає про неможливість визначити фактичну тривалість робочого часу.

Проте, згідно архівних довідок №06.07.2020 №1206, №06.07.2020 №1206/1, №1717/1 від 30.07.2020, 30.07.3030 №1717 відпрацьований час позивача зазначено у годинах.

ОСОБА_1 постійно отримував заробітну штату за вищевказані періоди. Відомості про роботу з неповним робочим днем, надання, відпусток без збереження заробітної плати та переведення на іншу роботу відсутні.

Також, зі змісту наведених довідок наказів про переведення позивача на неповний робочий день та іншу роботу немає.

З огляду на викладене, у відповідача були відсутні підстави для не зарахування до пільгового стажу періоди роботи 01.03.1992 по 31.07.1998, пільговий характер яких підтверджується як записами у трудовій книжці позивача, так і вищезазначеними документами.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу період роботи з 16.02.1993 р. по 30.10.1993 р на ТОВ «Трумф» на посаді транспортировщика, суд зазначає наступне.

Так, згідно змісту рішення про результати розгляду заяви Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 13 жовтня 2020р. № 4 підставою відмови у зарахуванні наведеного стажу в період 16.02.1993 р. по 30.10.1993 р посада транспортировщик не була атестована.

Станом на час роботи позивача при визначенні спірного пільгового стажу з 16.02.1993 р. по 30.10.1993 діяв Список № 2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення".

Суд звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні від 13.10.2020 №4 відповідачем не заперечувався факт віднесення посади транспортирощика до посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно абз. 1, 2, 8 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (із змінами і доповненнями) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (далі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд наголошує, що трудова книжка позивача містить запис, що в період з 16.02.1993 р. по 30.10.1993 р позивач працював на ТОВ «Трумф» на посаді транспортировщик.

Відповідно до пунктів 4, 4.1 Порядку застосування Списків, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року за № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Порядок проведення атестації робочих місць набув чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно пунктів 1, 2, 4-6, 8-11 Порядку проведення атестації робочих місць, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

До проведення атестації можуть залучатися, зокрема, територіальні органи Держпраці (у тексті Порядку слова "Державної експертизи умов праці" і "Мінпраці" замінено відповідно словами "Держпраці" і "Мінсоцполітики" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року № 741).

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Результати атестації використовуються для розроблення заходів, зокрема, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладається на Держпраці (Державної експертизи умов праці).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Отже, роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.

Таким чином, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу період роботи з 16.02.1993 р. по 30.10.1993 р на ТОВ «Трумф» на посаді транспортировщика підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.08.1998 по 09.02.2001 на ДП Шинремсервіс, суд враховує наступне.

Так, згідно змісту рішення про результати розгляду заяви Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 13 жовтня 2020р. № 4 підставою відмови у зарахуванні наведеного стажу є висновок відповідача, що накази про атестацію робочих місць не містять інформації про поширення їх дії на ДП Шинремсервіс.

Так, судом встановлено, що в період з 01.08.1998 по 09.02.2001р позивач працював на ДП ДП Шинремсервіс на посаді вальцовщик гумових сумішей 5-го розряду.

Також, відповідно до Архівної довідки від 06.07.2020 №1206/1 судом встановлено, що в період роботи з 01.08.1998 по 09.02.2001 працював на посаді «вальцовщик» ДП Шинремсервіс. Зазначена довідка також відображає розмір заробітної плати за наведений період та кількість днів-часів. Жодних відомостей, що позивач працював не повний робочий день відсутні .

Станом на час роботи позивача при визначенні спірного пільгового стажу з 01.08.1998 по 09.02.2001р, на посаді вальцовщик, діяв: Список № 2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Відповідно до розділу X "ХІМІЧНЕ ВИРОБНИЦТВО" (код 21100000) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 (втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36), чинного на час роботи позивача на посаді вальцовщик, молодші медичні сестри по догляду за хворими, зайняті в рентгенівських відділеннях (кабінетах) (підкатегорія 467) а саме, робітники, керівники і спеціалісти підприємств хімічної та нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижчеперелічених виробництвах і роботах гумовому, гумотехнічному і шинному виробництвах на дільницях: підготовчих, підготовки сировини, вулканізації, виготовлення клеїв для гуми (код-21110А010).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» закріплено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно абз. 1, 2, 8 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (із змінами і доповненнями) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (далі - Порядок № 637), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пунктів 4, 4.1 Порядку застосування Списків, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року за № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Порядок проведення атестації робочих місць набув чинності з 21.08.1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно пунктів 1, 2, 4-6, 8-11 Порядку проведення атестації робочих місць, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

До проведення атестації можуть залучатися, зокрема, територіальні органи Держпраці (у тексті Порядку слова "Державної експертизи умов праці" і "Мінпраці" замінено відповідно словами "Держпраці" і "Мінсоцполітики" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року № 741).

Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку. Результати атестації використовуються для розроблення заходів, зокрема, під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах. Контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладається на Держпраці (Державної експертизи умов праці).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами першою та другою статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 14 жовтня 1992 року №2694-XII «Про охорону праці» працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Отже, роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Таким чином, атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах.

Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2.

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.

Отже, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.08.1998 по 09.02.2001 на ДП «Шинремсервіс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зарахування до пільгового стажу період роботи з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, суд враховує наступне.

Так, судом встановлено із записів в трудовій книжці, що в період з 21.10.1986 по 02.02.1987 позивач працював на посаді учня шероховщика по дільниці формової техніки виробництва №2 та в період з 01.09.1987 по 30.11.1987 учнем вулканізаторщика цеху губчатих виробів на Сумському виробничому об`єднанні «Гумотехніка».

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах із особливо важкими і особливо шкідливими умовами праці, на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, та за результатами атестації робочих місць.

Список № 2, який був затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення" передбачає зарахування посад шероховщика та вулканізаторщика до посад дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Також, відповідно до Архівної довідки від 06.07.2020 №1206/1 судом встановлено, що зазначена довідка також відображає розмір заробітної плати за наведений період та кількість днів-часів. Жодних відомостей, що позивач працював не повний робочий день відсутні .

Оскаржуване рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 13 жовтня 2020р. № 4 таких відомостей також не містить.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987 до пільгового стажу.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити йому з 16.12.2020 пенсію за віком на пільгових умовах, то суд відмовляє у її задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 4.1 п. 4 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Згідно з п.п. 4.7 п. 4 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, призначати і виплачувати пенсію на пільгових умовах є дискреційними повноваженнями управління ПФУ і саме ним мають бути реалізовані.

З огляду на викладені вище обставини, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 16.12.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду у даному рішенні.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.03.2019 у справі №345/3526/16-а.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області 908,00 грн. судового збору, сплаченого згідно з квитанцією від 05.05.2021 р. № 0.0..1 (а.с. 9).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Скасувати рішення про результати розгляду заяви Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області від 13 жовтня 2020р. № 4 у частині неможливості зарахувати до пільгового стажу періодів роботи з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, 01.03.1992 по 31.07.1998, з 16.02.1993 по 30.10.1993, з 01.08.1998 по 09.02.2001р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового страхового стажу період з 21.10.1986 по 02.02.1987, з 01.09.1987 по 30.11.1987, 01.03.1992 по 31.07.1998р., з 16.02.1993 по 30.10.1993р., з 01.08.1998 по 09.02.2001р.

Скасувати відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22.12.2020р.

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 18.03.2021 року № 76 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.12.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м.Суми, вул. Пушкіна, 1, ) судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Прилипчук