Справа № 400/3081/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2021 р. № 400/3081/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_2 ,

про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2003 по 31.12.2007 від базового місяця січень 2003, з 01.01.2008 по 28.02.2018 від базового місяця січень 2008 протиправною, зобов`язання донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.01.2003 по 31.12.2007 від базового місяця січень 2003, з 01.01.2008 по 28.02.2018 від базового місяця січень 2008.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 за період з 01.01.2003 по 28.02.2018 року індексація не нараховувалась взагалі або нараховувалась частково, тому відповідач повинен виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2003 за період з 01.01.2003 по 31.12.2007 та січень 2008 за період з 01.01.2008 по 28.02.2018 в сумі 140 894,73 грн.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем всупереч вимог чинних нормативних правових актів, які діяли на момент проходження позивачем військової служби невірно визначені базовий період, оскільки п.5 Постанови КМУ в редакції з 2003 року № 1078 було передбачено, що у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, у якому відбулось підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У позивача під час проходження військової служби збільшувалась надбавка за вислугу років, яка виплачується військовослужбовцям щомісячно відповідно до наказів МВС України від 15.09.2010 № 436,від 04.07.2014 № 638, від 23.10.2015 № 72, від 15.03.2018 № 200, виплачувалась надбавка до грошового забезпечення за виконання особливо важливих завдань відповідно до наказу МВС від 15.10.2010 та від 04.07.2014 № 638, щомісячна премія та надбавка за вислугу років, які є постійними та під час проходження позивачем служби постійно зростала, тому постійно змінювався базовий місяць. Індексація не сплачувалась тільки з лютого 2017 по лютий 2018, в зв`язку з відсутністю фінансування. Питання встановлення базового місяця при нарахування індексації є передчасним, оскільки права позивача ще не порушені та встановлення базового місяця буде здійснено саме відповідачем, згідно вимог чинного законодавства України на відповідний рік. Позивачем порушено строки звернення до суду відповідно до вимог КАСУ, який передбачає місячний строк звернення до суду, тому відповідно до постанови ВС по справі № 240/532/20 від 11.02.2021 позовну заяву необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 262 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач у період з 03.01.1993 по 21.06.2018 проходив військову службу за контрактом на різних посадах військових частин Національної гвардії України та завершив свою службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.06.2018 № 123 позивача було звільнено та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Позивач звернувся до відповідача від 16.12.2020 із запитом надати інформацію та завірені копії особистих карток грошового забезпечення.

06.12.2020 позивач звернувся до Центрального архівного відділу Національної гвардії України надати копії особистих карток на грошове забезпечення.

Отримав відповіді та копії особистих карток на грошове забезпечення за весь період проходження служби, позивачем було з`ясовано, що відповідач у неповному обсязі обрахувався з ним по грошовому забезпеченню- індексації грошового забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка( до 01.01.2016 101%). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, згідно з п. 4 якого, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці (грошове забезпечення) індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Приклад обчислення суми індексації грошових доходів громадян наведений у Додатку № 2 вищевказаного Порядку ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Частиною 4 статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Відповідач доказів виплати індексації позивачу за спірний період суду не надав.

Тому суд вважає за можливе зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.2003 по 28.02.2018 року.

Разом з тим, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі Педерсен і Бодсгор проти Данії зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

У даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві .

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому позов в частині визначення базового місяця січень 2003, січень 2008 року при нарахуванні індексації задоволенню не підлягає.

У відзиві відповідач просить залишити позову наяву без розгляду, оскільки позивачем пропущений місячний строк звернення до суду відповідно до ч.5 ст.122 КАС України з посиланням на постанову ВС по справі № 240/532/20 від 11.02.2021. Індексація є складовою заробітної плати, тому відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Офіційне тлумачення положення частини другої статті 233 надано в Рішеннях Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013, № 9-рп/2013 від 15.10.2013. В постанові ВС, на яку посилається відповідач, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку при звільненні. Правова природа середнього заробітку це компенсація працівникові майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Відтак, правова природа індексації та середнього заробітку різні. Індексація це частина зарплати та строки звернення до суду не обмежені, середній заробіток це компенсація, відповідальність роботодавця за несвоєчасний розрахунок, тому строк звернення до суду один місяць.

Відтак, суд не приймає до уваги посилання відповідача на постанову Верховного суду від 11.02.2021, оскільки фактичні обставини той справи - стягнення середнього заробітку, не є тотожними цій справі-стягнення індексації.

За таких обставин, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення з 01.01.2003 по 28.02.2018.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення з 01.01.2003 по 28.02.2018.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко