Справа № 420/7975/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7975/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.04.2021 року за № 71 «Про відмову в перерахунку пенсії»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати у сумі 48533,34 грн без обмежень граничного розміру згідно з довідкою від 26.03.2021 року №526, виданою Одеською обласною прокуратурою.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач отримує пенсію на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90% та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області. Позивач, звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки прокуратури Одеської області № 526 від 26.03.2021 року про розмір заробітної плати грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яка надана відповідно до рішення Конституційного суду України від 13.12.2019 року № 7-р(11)2019 у справі № 3-209/2018(2413/18,2807/19 та Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 657. Проте, відповідачем відмовлено у перерахунку пенсії та зазначено, що проводити перерахунок пенсії за вислугу років, згідно з довідкою, виданою Одеською обласною прокуратурою від 26.03.2021 року № 526 недоцільно, оскільки зменшується розмір пенсії. Позивач вважає, що відповідач прийняв протиправне рішення, яке не відповідає нормам матеріального права та підлягає скасуванню.

18.05.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

11.06.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що перерахунок та виплату пенсії позивача здійснено на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 по справі №420/12563/20 згідно з довідки №526 від 05.03.2020 виданою прокуратурою Одеської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій призначених згідно Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% без обмежень граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які від середньомісячного заробітку 30 330,72 грн. Позивачу наразі виплачується пенсія в розмірі 27297, 65 грн. Позивач звернувся до Головного управління з заявою №2554 від 02.04.2021 року про перерахунок пенсії та довідкою № 526 від 26.03.2021 виданою Одеською обласною прокуратурою. Проте, листом Головного управління №7257-7194/Є-02/8-1500/21 від 06.05.2021 позивача повідомлено про ухвалене рішення №71 від 07.04.2021 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки перерахунок пенсії з 01.10.2020 відбувається згідно з наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 року № 414 «Про день початку роботи обласних прокуратур». 11.09.2020 року визначено днем початку роботи обласних прокуратур, з зазначеної дати здійснюється оплата прокурорів обласних прокуратур та спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) відповідно до ст. 81 Закону №1697. Щодо здійснення перерахунку з обмеження максимального розміру відповідач зазначає, що згідно п. 5 ст. 86 Закону №1697 працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої ч. 1 цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», після досягнення жінками віку, що на 5 років менше ніж пенсійний вік, установлений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60% місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену ч. 1 цієї статі. Та, норми ст. 2 Закону №3668-УІ кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 85 Закону №1788-ХІІ, абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 та ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ (втратила чинність), неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування. Таким чином, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у ст. 2 Закону №3668-VI, зокрема Закону № 1697, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми ч. 1 ст. 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

08.06.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує доводи відповідача наведені у відзиві та вважає, що вони не спростовують зазначених у позові фактів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

12.07.2016 року Постановою Київського районного суду м. Одеси у справі №520/7693/16-а визнано неправомірними дії Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% від суми місячного заробітку відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції від 02.07.2015 року; визнано протиправним та скасовано рішення Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси №803324 від 15.06.2016 року про відмову у призначенні (переведенні) пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ; зобов`язано Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції Закону від 02.07.2015 року в розмірі 90% від середнього заробітку на підставі довідки №526 виданої прокуратурою Одеської області у 2016 році, починаючи з 01 червня 2016 року (а.с. 18-25).

29.05.2020 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/2604/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 71 від 11.03.2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Одеської області №526 від 05.03.2020 року, починаючи з 01.03.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат; в решті позовних вимог відмовлено.

22.09.2020 року Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №420/2604/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 по справі № 420/2604/20 змінено, виключено з його мотивувальної частини обґрунтування «зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Одеської області №526 від 05.03.2020 року, починаючи з 01.03.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат»; викладено резолютивну частину судового рішення в такій редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 71 від 11.03.2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії» та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 71 від 11.03.2020 року «Про відмову у перерахунку пенсії». Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою прокуратури Одеської області № 526 від 05.03.2020, починаючи з 13.12.2019, з урахуванням раніше проведених виплат.»

22.02.2021 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/12563/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення при перерахунку з 13.12.2019 року пенсії за вислугу років позивача з 90% на 60% від заробітної плати та обмеження її граничного розміру, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 13.12.2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум (відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 12 липня 2016 року по справі №520/7693/16-а) від заробітної плати у розмірі 30330,72 грн без обмежень граничного розміру згідно із довідкою від 05.03.2020 року №526, виданою прокуратурою Одеської області задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення при перерахунку з 13.12.2019 року пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 90% на 60% від заробітної плати та обмеження її граничного розміру. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 13.12.2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум від заробітної плати без обмежень граничного розміру з довідкою від 05.03.2020 року № 526, виданою прокуратурою Одеської області.

25.03.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року по справі № 420/12563/20 здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 90% від заробітної плати без обмежень граничного розміру з довідкою від 05.03.2020 року № 526, виданою прокуратурою Одеської області (рішення про перерахунок 71).

20.03.2021 року Одеською обласною Прокуратурою на ім`я ОСОБА_1 , видано довідку № 526 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 15.03.2021 року (а.с.27).

02.04.2021 року ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Одеської обласної Прокуратури № 526 в розмірі 90% без обмеження максимального розміру (а.с.28-29).

07.04.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 71 «Про відмову в перерахунку пенсії» у зв`язку з тим, що розмір пенсії по рішенню суду є доцільнішим (а.с.30).

23.04.2021 року позивач повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою в якій просила надати обґрунтовану, всебічно розгорнуту (з посилання на норми закону) відповідь (а.с.31-32).

06.05.2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на заяву позивач надано відповідь, в якій, зокрема, зазначено наступне: «Згідно з частиною 20 статті 86 Закону призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок відповідно до порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури в розмірі 60% від суми місячної заробітної плати. За заявою від 02.04.2021 та на підставі довідки, виданої Одеською обласною прокуратурою від 26.03.2021 № 526, розмір пенсії після перерахунку становитиме 29120,01 грн (48533,34 грн х 60 %). Відповідно до частини 15 статті 86 Закону максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2021 рік з 01.01.2021 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить 1769,00 грн. На зазначеній підставі, розмір пенсії після проведення перерахунку відповідно до ч. 20 ст. 86 та ч. 15 ст. 86 Закону, до виплати становить 17690,00 грн. Отже, проводити перерахунок пенсії за вислугу років, згідно з довідкою, виданою Одеською обласною прокуратурою від 26.03.2021 № 526 недоцільно, оскільки зменшиться, розмір пенсії. На зазначеній підставі рішенням від 07.04.2021 № 71 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку за заявою від 02.04.2021.»

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 21, ст. 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих на час призначення позивачу пенсії за вислугу років було врегульовано ст. 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ), положеннями якої, серед іншого, визначено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша).

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються органами Пенсійного фонду України і виплачуються в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України (частина одинадцята).

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята).

Пенсія, призначена відповідно до цієї статті, виплачується незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. Прокурори і слідчі прокуратури, яким призначено пенсію за вислугу років і які працюють на прокурорсько-слідчих посадах, мають право одержувати заробітну плату відповідно до законодавства. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати десяти тисяч гривень на місяць (частина чотирнадцята).

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. (частина сімнадцята).

При цьому, на час проведення перерахунку пенсії позивачу засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначено ст.86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), зокрема:

- пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята);

- тимчасово, по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (абзац шостий частини п`ятнадцятої);

- умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцята).

В свою чергу, положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, згідно з пунктом 1 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України.

У пункті 3 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 установлено, що ч. 20 ст. 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Підпунктом 1 п. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом Закон України від 05.11.1991 року №1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-XII), крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст.50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), ст.55 щодо посвідчення працівника прокуратури, ст.2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також ст.13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами позивачу з 2002 року призначена пенсія за вислугу років відповідно ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати.

Суд зазначає, що зміна відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років, що призначалась за статтею 50-1 Закону № 1789-XII, відбулась після набрання чинності Законом № 1697-VII, тобто з 15 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) ч. 1 ст. 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в ч. 3 ст. 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Враховуючи вищевикладене, з суд дійшов висновку, що при перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії, її розмір має обчислюватися, виходячи із відсоткового значення пенсії, право на яке позивач набув при призначенні пенсії, та яке не може зменшуватися внаслідок подальших змін в законодавстві.

Отже, застосування відповідачем відсоткового розміру пенсії, передбаченого ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII, до перерахунку пенсії позивача, призначеної за статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, є протиправним, оскільки, як встановив суд, такий показник є застосовним при призначенні пенсії після набрання чинності Законом № 1697-VII (15 липня 2015 року), а не перерахунку розміру раніше призначеної пенсії.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір пенсії, що залежить від зміни розміру чи складових місячної (чинної) заробітної плати відповідної категорії працівників, з якої здійснюється обрахунок пенсії, а не відсоткове значення розміру пенсії, обрахунок якого здійснений при її призначенні, та є незмінним.

Отже, у відповідача відсутні правові підстави для зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 90 % до 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати. Відповідач, зазначаючи, що при перерахунку пенсії позивачу повинен застосовуватися інший відсотковий розмір пенсії (60%, а не 90%) по відношенню до місячної заробітної плати, діяв не на підставі та у відповідності Конституції та до законів України.

Для належного захисту прав позивача суд вважає за належне по даній справі зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача у розмірі 90% заробітної плати визначеної у довідці Одеської обласної прокуратури від 20.03.2021 року № 526.

Щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача під час проведення її перерахунку, суд зазначає що Крім того, відповідно до абзацу 6 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Положення про встановлення тимчасового обмеження на періоди з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимального розміру пенсії у розмірі 10740 грн. визначено Законом України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Однак, як слідує з п. 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ від 24.12.2015, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Крім того, згідно з п. 1 Прикінцевих Положень Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року.

Таким чином, законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не відноситься, так як у даних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року № 5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.

Суд звертає увагу, що звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

У рішенні Конституційного Суду України № 1-9/2015 від 13.05.2015 року зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Також, у рішенні Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р (ІІ) 2019) прямо зазначено враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою дотримання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Частиною 1 статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 83 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (Заява № 42527/98) від 12 липня 2001 року, «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності.

При цьому, враховуючи принцип справедливості (fairness) та недопущення зловживання повноваженнями (abuse of power) під час прийняття рішень та вчинення діянь публічною адміністрацією, наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового захисту.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку щодо відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Одеської обласної прокуратури від 26.03.2021 року № 526, посилаючись на недоцільність такого перерахунку з урахування 60% від заробітної плати та обмеження її граничного розміру.

Крім того, 22.02.2021 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/12563/20, підтверджено право позивача на отримання пенсії без обмеження граничного розміру.

Враховуючи протиправність дій відповідача, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років з 13.12.2019 року виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум від заробітної плати без обмежень граничного розміру за довідкою від 26.03.2021 року № 526, виданою Одеською обласною прокуратурою з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС країни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, у суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м.Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 07.04.2021 року за № 71 «Про відмову в перерахунку пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% від заробітної плати у сумі 48533,34 грн без обмежень граничного розміру згідно з довідкою від 26.03.2021 року №526, виданою Одеською обласною прокуратурою.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова