Справа № 520/14704/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 р.Справа № 520/14704/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 (головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О.) по справі № 520/14704/2020

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання частково протиправним акту, скасування окремих положень акту та зобов`язання вчинти певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати частково протиправним Акт форми НВ-6 про результати спеціального службового розслідування без номеру від 31.07.2016, складений та затверджений ТВО командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 стосовно обставин загибелі солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 28.07.2016 внаслідок самостріла та суїциду в с.Віровка, Добропільського району, Донецької області;

- скасувати окремі положення Акту спеціального розслідування форми НВ-6 про нещасний випадок, що стався 28.07.2016 о 18 год., затвердженого ТВО командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 31.07.2016, стосовно обставин загибелі військовослужбовця ЗСУ солдата ОСОБА_3 , а саме: Абзац перший Акту де зазначено що: «... під час патрулювання базового табору солдат ОСОБА_3 здійснив самостріл», п.4 Акту «Причини випадку смерті» де зазначено що: «... за результатами проведення спеціального розслідування смерті солдата ОСОБА_3 , вищевикладені факти дають підґрунтя для скоєння солдатом ОСОБА_3 суїциду на фоні фінансових проблем...»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 викласти п.4 Акту про причини смерті ОСОБА_3 в наступній редакції: "Смерть солдата ОСОБА_3 , згідно лікарського свідоцтва про смерть №1420 від 30.07.2016, настала від наскрізних вогнепальних кульових поранень голови і відповідно до витягу з протоколу засідання регіональної ВЛК-12 Збройних сил України №408 від 25.09.2020 ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ".

Також, просила поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що акт спеціального розслідування від 31.07.2016 родині загиблого не надсилався, про його наявність вона дізналася лише в 2019 р., що унеможливило позивача своєчасно його оскаржити.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув під час проходження військової служби. За фактом загибелі її сина зареєстровано кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України, за яким на цей час триває досудове розслідування. Про наявність Акту спеціального розслідування смерті її сина ОСОБА_3 від 31.07.2016 вона дізналася лише в 2019 р.

Зазначає, що висновки акту щодо причин смерті ОСОБА_3 , а саме зазначення " суїцид на фоні фінансових проблем" зроблені безпідставно та з перевищенням повноважень, проте суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач, при складанні акту діяв правомірно, в межах та спосіб встановлений законодавством, а також, що акт носить інформативний характер та не порушує прав та свобод позивача, зокрема щодо отримання грошової допомоги.

Також зазначає, про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань та аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36 ( в редакції 2015 р.), оскільки застосуванню підлягали положення цієї Інструкції, проте в редакції станом на 2018 р., тому не враховано, що відповідачем мав бути складений, за наслідками спеціального розслідування Акт форми НВ-3.

Вважає, що зазначені в п.4 Акту висновки про причини смерті ОСОБА_3 є припущеннями відповідача, здійснені з перевищенням повноважень та не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах спеціального розслідування.

Крім того зазначає, що Акт порушує її права та свободи, оскільки унеможливлює отримання ОСОБА_1 пільг та соціального захисту, передбачених Законами України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», а тому висновки суду, відносно того, що акт носить виключно інформативний характер є помилковими та такими, що суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.06.2020 по справі № 818/393/18.

Військова частина НОМЕР_1 (далі - відповідач) надала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зазначає, що Актом не встановлено причини смерті ОСОБА_3 , а лише зафіксовано факти, встановлені під час проведення спеціального розслідування та відображено версію причини смерті, встановлену під час досудових дій працівниками поліції.

Вважає, що Акт спеціального розслідування стосовно смерті військовослужбовця ОСОБА_3 складений відповідно до вимог Інструкції № 36 ( в редакції 2015 р.), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, а тому є правомірним.

При цьому, зазначає про помилкове посилання позивача на норми Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань та аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36 в редакції від 13.02.2018, яка не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

В судовому засіданні 06.07.2021 позивач та її представники підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. В судове засідання 14.07.2021 сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, поважності причин неявки суду не надали.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, її представників, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 24)

ОСОБА_3 з 23.06.2016 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, та призначений на посаду оператора обслуги реактивного артилерійського взводу реактивної батареї реактивного артилерійського дивізіону в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу від 23.06.2016 № 72-РС (а.с. 10).

З 28.06.2016 до 29.07.2016 ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичній операції, забезпечення її проведення на території Донецької та Луганської областей в складі в/ч НОМЕР_1 (пп В 1060), що підтверджується наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 144 від 24.06.2016, довідкою в/ч НОМЕР_1 від 31.08.2020 № 2358. (а.с.11,20)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1420 від 30.07.2016 та свідоцтвом про смерть від 02.08.2016 (а.с.7-8)

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1420, смерть ОСОБА_3 настала внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром (а.с. 23).

На адресу позивача , військовою частиною -п/п В 1060 10.08.2016 направлено сповіщення № 36 про смерть ОСОБА_3 , в якому зазначено, що оператор обслуги реактивного артилерійського взводу реактивної батареї реактивного артилерійського дивізіону солдат ОСОБА_3 , 1992 року народження, призваний на строкову військову службу 09.11.2015 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром біля с. Ракша Добропільського району Донецької області. (а.с.6)

За фактом смерті, Військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 проведено спеціальне розслідування, за наслідками якого складено Акт спеціального розслідування стосовно смерті військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_3 форми НВ-6 від 31.07.2016 (а.с. 15-16).

В п. 4 Акту "Причини випадку смерті" зазначено, що за результатами проведення спеціального розслідування смерті ОСОБА_3 факти обставин його загибелі дають підґрунтя для скоєння ОСОБА_3 суїциду на фоні фінансових проблем.

Не погодившись з Актом спеціального розслідування від 31.07.2016 в частині зазначення відповідачем причини смерті ОСОБА_3 , позивач звернулась з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що акт від 31.07.2016 носить виключно інформативний характер, не містить висновків, які впливають на права позивача та не створює для неї самостійного юридичного наслідку.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 2 цього Закону ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає, зокрема, проходження військової служби. Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 24 Закону №2232-XII визначено початок і закінчення проходження військової служби, а також час та місце виконання обов`язків військової служби.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 24 Закону №2232-XII військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Наказом Міністерства оборони України від 06.02.2001 року №36 затверджено «Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, зареєстровану в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 року за №169/5360 (далі Інструкція № 36, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Вказана Інструкція визначає, зокрема, порядок розслідування та обліку загибелі або смерті під час виконання обов`язків військової служби військовослужбовців Збройних Сил України, що сталися у військових частинах Збройних Сил України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції № 36 спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема, випадки смерті під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з п. 3.4. Інструкції № 36 розслідування нещасних випадків проводиться комісією зі спеціального розслідування протягом не більше 10 робочих днів. У разі потреби встановлений термін може бути продовжений командиром (начальником), який призначив комісію, на термін не більше місяця. За результатами розслідування комісія складає акт спеціального розслідування, зокрема, випадків смерті (додаток 8 до Інструкції) і оформлює інші матеріали, передбачені Інструкцією.

Пунктом 3.6 Інструкції № 36 визначено, що до матеріалів спеціального розслідування включаються: копія наказу командира військової частини про утворення комісії зі спеціального розслідування; акт спеціального розслідування випадків смерті (далі - акт спеціального розслідування) (додаток 8 до Інструкції); висновок експертизи (науково-технічної, медичної тощо), якщо за рішенням комісії зі спеціального розслідування вона проводилась; протокол опитування та пояснювальна записка свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку (аварії) (додаток 11 до Інструкції); медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого, а також про наявність у його організмі алкоголю та наркотиків; копії актів перевірок (довідок за результатами перевірок) та приписів, що стосуються нещасного випадку, виданих командиру військової частини представниками вищого командування або представниками відповідних військових органів нагляду чи контролю (державного нагляду за охороною праці, пожежного, санітарно-епідеміологічного, безпеки дорожнього руху тощо) до настання нещасного випадку і під час його розслідування.

Командир військової частини, де стався випадок смерті, зобов`язаний у п`ятиденний термін після закінчення розслідування видати наказ, у якому з урахуванням висновків комісії, зазначених в акті спеціального розслідування (додаток 8 до Інструкції), повинні бути затверджені заходи щодо запобігання у майбутньому подібним випадкам надалі, а також притягнуті до дисциплінарної відповідальності посадові особи, які сприяли своєю діяльністю чи бездіяльністю виникненню порушення вимог чинного законодавства України, наказів Міністра оборони України (п. 3.7 Інструкції № 36).

Відповідно до п. 3.8. Інструкції № 36 матеріали спеціального розслідування разом з копіями наказів не пізніше п`яти діб після закінчення спеціального розслідування надсилаються командиру (начальнику), який призначив розслідування, до органу державного нагляду за охороною праці Міністерства оборони України, до військового органу нагляду (контролю), що здійснює нагляд (контроль) у даній сфері, а також у відповідний орган прокуратури, який проводив розслідування за фактом випадку смерті.

Про здійснення в установлені терміни заходів, зазначених в акті спеціального розслідування, зокрема, випадків смерті, командир військової частини письмово повідомляє командира та органи, що брали участь у розслідуванні.

Додаток 8 до Інструкції № 36 містить вимоги, яким має відповідати акт спеціального розслідування випадків смерті форми НВ-6.

Зокрема, у п. 3 Акту мають бути викладені обставини, за яких стався нещасний випадок (аварія), а саме: описуються події, що відбувалися, та роботи, які проводилися до настання нещасного випадку (аварії), зазначається, як проходив процес роботи під час виконання службових обов`язків, хто керував роботами і які він давав указівки, дії потерпілого (потерпілих) та інших осіб, пов`язані з нещасним випадком (аварією). Викладається послідовність подій, наводяться небезпечні та шкідливі фактори, що впливали на потерпілого під час служби, вказується наявність небезпечних умов і небезпечні дії потерпілого або інших осіб, характер аварії.

В пункті 4 Акту спеціального розслідування наводяться причини нещасного випадку (аварії): основні технічні та організаційні причини нещасного випадку (аварії), включаючи перевищення гранично допустимих норм небезпечних і шкідливих факторів, невідповідність і недостатність засобів колективного, індивідуального та медичного захисту чинним вимогам, якщо ці причини вплинули на подію. Після кожної причини вказується, які конкретні вимоги законодавства та нормативно-правових актів, інструкцій з безпечного ведення робіт, посадових інструкцій були порушені (з посиланням на відповідні статті, розділи, пункти). Зазначаються узагальнені результати перевірки військової частини відповідними військовими органами нагляду та контролю.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що акт спеціального розслідування від 31.07.2016 складений відповідачем відповідно до вимог Інструкції № 36, не містить відомостей щодо причини смерті ОСОБА_3 , носить інформативний характер та не створює для позивача юридичних наслідків.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за фактом смерті військовослужбовця ОСОБА_3 відповідачем проведено спеціальне розслідування та складено акт форми НВ-6 від 31.07.2016.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України судом апеляційної інстанції, з метою з`ясування всіх обставин у справі, витребувано у відповідача, документи, на підставі яких складено акт від 31.07.2016.

Так, з наданих документів вбачається, що під час спеціального розслідування, відповідачем були відібрані письмові пояснення військовослужбовців, що проходили службу із загиблим, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , також враховано лист- попередження з ПриватБанку про наявність боргу ОСОБА_3 в сумі 1030 грн., лікарське свідоцтво про смерть від 30.06.2017 (а.с. 138-160).

Колегія суддів зазначає, що в письмових поясненнях зазначені особи посилаються , що не були свідками загибелі, чули серію пострілів орієнтовно за місцем, де проходив патрулювання ОСОБА_3 , та в подальшому знайшли його тіло. У всіх поясненнях, за виключенням пояснень ОСОБА_16 , зазначено про відсутність скарг ОСОБА_3 на особисте життя. В поясненнях ОСОБА_17 зазначає, що позичив ОСОБА_3 дві тисячі рублів строком на пару тижнів.

Проте, в акті від 31.07.2016, відповідач посилається на опитування свідків, які повідомляли про фінансові проблеми ОСОБА_3 , отримання ним кредиту в кредитній спілці "Швидкі гроші", та на пояснення солдата ОСОБА_18 .

Матеріали службового розслідування не містять пояснень солдата ОСОБА_18 .

В п. 3 Акту зазначено, що солдат ОСОБА_3 проходив службу в 1 реактивній артилерійській батареї, яка розташована в с. Вирівка Добропільського району Донецької області.

В ході службового розслідування було виявлено, що о 18:00 27.07.2016 солдат ОСОБА_3 заступив на чергування по охороні місця зберігання військової техніки 1 реактивної артилерійської батареї.

Під час виконання обов`язків в добовому наряді військовослужбовець поводив себе спокійно, не проявляв хвилювання чи занепокоєння. У встановлений час здійснював патрулювання, у вільний час шуткував з товаришами, грав в настільні ігри, мав можливість спілкуватися з близькими родичами.

О 16:00 28.07.2015 солдат ОСОБА_3 вирушив на маршрут патрулювання. Близько 16.55 особовий склад добового наряду почув коротку чергу (приблизно 2 постріли). Відразу після цього весь склад наряду почав здійснювати огляд території на виявлення причин пострілів та, як з`ясувалося пізніше, патрульного солдата ОСОБА_3 . В зв`язку з тим, що місце зберігання техніки знаходиться в яру та займає велику площу пошук зниклого військовослужбовця зайняв великий час. Та лише, після 18:00, в густих хащах, було виявлено тіло солдата ОСОБА_3 без ознак життя. Особиста зброя знаходилась між ніг, при цьому запобіжник знаходився в положенні «автомат».

В п. 4 Акту "причини випадку смерті" зазначено "скоєння ОСОБА_3 суїциду на фоні фінансових проблем - цю версію під час досудових дій розробляють представники Добропільської поліції".(а.с.15-16)

Матеріали справи не містять доказів доведення до відома позивача, а також направлення на її адресу зазначеного акту позивачу .

Колегія суддів зазначає, що акт від 31.07.2016 складений із порушенням вимог Інструкції № 36 , при неповно встановлених обставинах, за яких стався випадок смерті, зокрема, не зазначено особу, яка направила ОСОБА_3 на маршрут патрулювання, опису вказаного маршруту з вказівкою місцезнаходження, детально не описано місце, в якому знайдено тіло військовослужбовця, а лише зазначено "в густих хащах", не зазначено зброю, з якої було здійснено постріли.

Крім того, акт спеціального розслідування містить розбіжності в датах перебування ОСОБА_3 на службі у с. Вирівка Добропільського району Донецької області, а саме: ОСОБА_3 заступив на чергування 27.07.2016, при цьому наступною датою патрулювання та в подальшому його смерті вказано 28.07.2015, також щодо місця загибелі: в акті зазначено с.Вирівка Добропільського району, Донецької області, проте як в сповіщенні про смерть зазначено місце загибелі с. Ракша , а також містить посилання на пояснення особи ОСОБА_18 , який не був опитаний.

Щодо зазначення військовою частиною причин смерті "суїцид на фоні фінансових проблем" колегія суддів зазначає, що такі висновки не ґрунтуються на доказах, наявних в матеріалах спеціального розслідування, а отже є припущеннями.

Крім того, колегія суддів враховує, що за фактом загибелі ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001230 від 29.07.2016 за ч.1 ст. 115 КК України, доказів закриття провадження матеріали справи не містять.

В повідомленні про кримінальне правопорушення, за яким відкрито кримінальне провадженні №0001230 зазначено про те, що 28.07.2016 приблизно о 18:00 біля с. Ракша Добропільського району Донецької області на території зберігання військової техніки був виявлений труп рядового ЗСУ - оператора бойової машини в/ч ПП НОМЕР_2 ОСОБА_3 з вогнепальними пораненнями голови (а.с. 17).

Посилання відповідача, що зазначені причини смерті "суїцид на фоні фінансових проблем" є відображенням версії досудового слідства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вимогами Інструкції № 36 не передбачено зазначення в акті спеціального розслідування слідчих версій, які, до того ж не є фактичними обставинами.

А тому висновок щодо причин смерті ОСОБА_3 , "суїцид на фоні фінансових проблем" зроблений військовою частиною поза межами її повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Частина 2 ст. 9 КПК України покладає на прокурора та орган досудового розслідування обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому, Інструкція № 36 не наділяє комісію, якою здійснюється спеціальне розслідування смерті військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби повноваженнями встановлювати, що мало місце: вбивство чи самогубство. Ці обставини підлягають встановленню виключно під час кримінального провадження.

Таким чином, відсутність або наявність події кримінального правопорушення, в даному випадку самогубства або умисного вбивства, встановлюється органом досудового розслідування та прокурором під час досудового розслідування, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач діяв поза межами своїх повноважень під час здійснення спеціального розслідування нещасного випадку в частині зазначення у акті про суїцид ОСОБА_3 за відсутності процесуальних рішень органу досудового розслідування та прокурора, які підтверджують факт самогубства.

Отже, Акт спеціального розслідування від 31.07.2016 складений з порушенням вимог Інструкції № 36.

Висновки суду першої інстанції про те, що акт спеціального розслідування носить інформаційний характер, не порушує прав позивача та не несе для неї юридичних наслідків, колегія суддів вважає помилковими, зважаючи на наступне.

Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2014 року №530 затверджено Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей (далі - «Положення №530»).

Цим Положенням визначається, зокрема, порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) військовослужбовців відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядку №975.

Згідно пункту 4.6 Положення №530 з метою визначення причинного зв`язку загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста командиром військової частини, де проходив службу (збори) військовослужбовець, військовозобов`язаний чи резервіст, здійснюються такі заходи:

- на розгляд штатної військово-лікарської комісії (далі також - «ВЛК»), яка приймає постанову про причинний зв`язок загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, надсилаються копії документів, що свідчать про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства (висновок ВЛК про причинний зв`язок загибелі (смерті) військовослужбовця, лікарське свідоцтво про смерть, акт спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним або тяжким наслідком командира військової частини або Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи правоохоронних органів).

З системного аналізу норм Положення №530 випливає, що документом, в якому зазначаються обставини смерті військовослужбовця під час виконання своїх обов`язків може бути, зокрема, акт спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком.

Інструкція № 36 як відомчий нормативно-правовий акт визначає підстави й порядок проведення спеціального розслідування нещасних випадків зі смертельним або тяжким наслідком під час виконання обов`язків військової служби. Таке розслідування проводиться спеціально утвореною комісією і за його результатами складається акт за встановленою у вказаній Інструкції формою. До того ж Інструкція №36 передбачає право потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, у разі незгоди з висновками комісії з розслідування подати скаргу вищому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і правильним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Таким чином, саме в результаті проведення спеціального розслідування нещасного випадку відповідна комісія наділена повноваженнями встановлювати обставини і причини смерті військовослужбовця та її акт може бути достовірним документом щодо обставин і причин смерті військовослужбовця.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.06.2020 у справі № 818/393/18, яка в силу ч.5 ст. 242 КАС України, повинна враховуватись судом.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до Міністерства оборони України з заявою про призначення одноразової грошової допомоги, за наслідками розгляду якої комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум відмовила у її задоволенні, посилаючись, зокрема, на висновки щодо причин смерті ОСОБА_3 , зазначених у акті спеціального розслідування від 31.07.2016, що підтверджується витягом з протоколу № 18 від 15.02.2021 (а.с. 173).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що акт спеціального розслідування форми НВ-6 впливає на права позивача та створює для неї певні юридичні наслідки.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що акт спеціального розслідування форми НВ-6 від 31.07.2016 складений відповідачем не у межах та не в спосіб, встановлений законодавством, а тому є протиправним.

Доводи апелянта, що складання відповідачем Акту не належної форми, а саме форми НВ-3, а не НВ-6, є помилковими, оскільки ґрунтуються на нормах Інструкції № 36 в редакції від 13.02.2018, яка не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, тоді як , на час загибелі військовослужбовця (28.07.2016) чинною була Інструкція № 36 в редакції від 17.02.2015, якою передбачено складання саме Акту форми НВ-6 за наслідками спеціального розслідування випадку смерті.

Натомість суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, а тому підлягає скасуванню.

Разом з тим, позивач оскаржує Акт від 31.07.2016 лише в частині п. 4 "Причини випадку смерті".

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом часткового скасування акту не є ефективним та достатнім для повного захисту її прав та інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи, що акт спеціального розслідування від 31.07.2016 складений з порушенням Інструкції № 36 та без з`ясування всіх обставин загибелі, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати Акт від 31.07.2016 в повному обсязі та зобов`язати відповідача повторно скласти акт спеціального розслідування стосовно смерті військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_3 .

Позовні вимоги в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 викласти п.4 Акту про причини смерті ОСОБА_3 в наступній редакції: "Смерть солдата ОСОБА_3 , згідно лікарського свідоцтва про смерть №1420 від 30.07.2016, настала від наскрізних вогнепальних кульових поранень голови і відповідно до витягу з протоколу засідання регіональної ВЛК-12 Збройних сил України №408 від 25.09.2020 ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ" задоволенню не підлягають, як заявлені передчасно.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи встановлені обставини справи і зміст наведених вище законодавчих приписів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовної заяви, а саме - шляхом: визнання протиправним та скасування акту спеціального розслідування форми НВ-6 від 31.07.2016 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 скласти акт спеціального розслідування стосовно смерті військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_3 .

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн. та апеляційної скарги 1 362,00 грн., що підтверджується квитанціями від 09.11.2020 та від 11.02.2021.

Проте, відповідно до п.п.1,2 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги до сплати підлягав судовий збір у розмірі 1 261,20 грн.

Враховуючи, що за наслідками судового розгляду рішення прийнято на користь позивача, відповідно до ст. 139 КАС України понесені ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок Військової частини НОМЕР_1 у розмірі 2 102,00 грн. (840,80 грн + 1261,20 грн).

Керуючись ст. ст. 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 по справі № 520/14704/2020 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати акт спеціального розслідування форми НВ-6 від 31.07.2016, складений Військовою частиною польова пошта НОМЕР_2 стосовно смерті військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_3 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 скласти акт спеціального розслідування форми НВ-6 стосовно смерті військовослужбовця за контрактом солдата ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 16.07.2021 року