Справа № 803/583/17
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

м. Київ

справа № 803/583/17

адміністративне провадження № К/9901/7410/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шевцової Н.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.,

за участю

секретаря судового засідання Савенкова Є.О.

учасники справи:

представник відповідача: Тарасенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 803/583/17

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - публічного акціонерного товариства "Горохівське АТП 10764" про визнання протиправним та скасування наказу

за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді Хобор Р.Б., суддів: Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.

І. Суть спору

1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

1.1 визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 06 лютого 2017 року № 103 в частині позбавлення ОСОБА_1 , який визнаний переможцем, права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту «Луцьк-Моршин» та надання права на самостійне виконання вказаних рейсів автомобільному перевізнику ПАТ "Горохівське АТП 10764", який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 06 лютого 2017 року № 103 протиправним, оскільки ним відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081, конкурсному комітету було подано вичерпний перелік документів на участь у цьому конкурсі. Жодних фактів подання позивачем, як перевізником, недостовірної інформації під час засідання конкурсного комітету встановлено не було.

3. Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що 28 листопада 2016 року позивач відповідно до пункту 29 Порядку №1081, подав заяву про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському маршруті загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу №10), а також інші відповідні документи та додатки.

3.1. Згідно з вказаною анкетою кількість власних транспортних засобів перевізника становить 33 одиниці, 10 орендованих транспортних засобів та ще 1 знаходиться у лізингу, що у сукупності становить 44 одиниці.

3.2. Відповідно до листа Волинської ОДА від 23 грудня 2016 року №7974/29/2-16, що надійшов на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті 05 січня 2017 року, вказано, що для обслуговування усіх чинних договорів про організацію перевезень пасажирів по внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування у Волинській області перевізником ОСОБА_1 постійно задіяно 6 транспортних засобів.

3.3. Разом з тим, позивач в анкеті до заяви про участь у конкурсі вказує, що для виконання 45 міжобласних маршрутів, з урахуванням кількості резервного транспорту, 44 одиниці є достатньою та необхідною кількістю транспортних засобів. Однак, з урахуванням наданої листом Волинської ОДА від 23 грудня 2016 року №7974/29/2-16 інформації, для обслуговування 45 міжобласних маршрутів перевізник ОСОБА_1 має у розпорядженні лише 38 автобуси, що є недостатньою кількістю транспортних засобів для виконання перевезень, які повинні виконуватись відповідно до чинних договорів (дозволів).

3.4. Крім того, позивачем в анкеті до заяви про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському маршруті загального користування №775/776 «Луцьк - Моршин» заявлено про використання (у разі перемоги) транспортного засобу марки БАЗ А079.54, д.н.з НОМЕР_1 , який згідно зі схемою використання транспортних засобів від 28 листопада 2016 року (наданої позивачем) виконує міжобласний маршрут №311/312 «Луцьк - Рівне». Також заявлено про використання транспортного засобу марки БАЗ А079.24, д.н.з НОМЕР_2 , який згідно зі схемою виконує міжобласні маршрути №19/20, №23/24 «Луцьк - Тернопіль».

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

4. Відповідачем оголошено конкурс з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, по маршруту загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу №10).

5. 28 листопада 2016 року позивач відповідно до пункту 29 Порядку №1081, подав заяву про участь в конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському маршруті загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу №10), а також інші відповідні документи та додатки.

6. Згідно з анкетою ФОП ОСОБА_1 , що була подана до заяви про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, по маршруту загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776, кількість власних транспортних засобів перевізника становить 33 одиниці, 10 орендованих транспортних засобів та ще 1 знаходиться у лізингу, що у сукупності становить 44 одиниці.

7. Рішенням Конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, яке прийнято у формі протоколу від 22 грудня 2016 року № 11 по маршруту загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776 (об`єкт конкурсу №10), ФОП ОСОБА_1 визнано переможцем конкурсу на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту «Луцьк-Моршин», а ПАТ "Горохівське АТП 10764" визнано таким, що зайняв друге місце.

8. 05 січня 2017 року до Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов лист від 23 грудня 2016 року № 374/0/7-17 Волинської обласної державної адміністрації у якому на запит відповідача від 13 грудня 2016 року № 3768/02/14-16 повідомлялось, що для обслуговування усіх чинних договорів про організацію перевезень пасажирів по внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування у Волинській області перевізником ОСОБА_1 постійно задіяно 6 транспортних засобів.

9. 06 лютого 2017 року в.о. голови Державної служби України з безпеки на транспорті винесено наказ № 103 "Про введення в дію рішень, прийнятих на засіданні конкурсного комітету з проведення Конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 22 грудня 2016 року». Пунктом 1 вищевказаного наказу введено в дію рішення прийняті на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут), оформлені протоколом від 22 грудня 2016 року № 11, крім рішення конкурсного комітету в частині надання права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту «Луцьк-Моршин» автомобільному перевізнику ОСОБА_1 , який визнаний переможцем. Пунктом 3 наказу надано право на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту «Луцьк-Моршин» автомобільному перевізнику ПАТ "Горохівське АТП 10764", який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

10. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

11. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено наказ від 06 лютого 2017 року № 103 щодо не введення в дію рішення Конкурсного комітету в частині надання права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту "Луцьк-Моршин" автомобільному перевізнику ОСОБА_1 , який визнаний переможцем та надання права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту "Луцьк-Моршин" автомобільному перевізнику ПАТ "Горохівське АТП 10764", який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, оскільки відповідно до листа Волинської ОДА від 23 грудня 2016 року №7974/29/2-16 надано інформацію, що для обслуговування 44 міжобласних маршрутів перевізник ОСОБА_1 має у розпорядженні лише 38 автобусів (44 - 6 = 38), що є недостатньою кількістю транспортних засобів для виконання перевезень, які повинні виконуватись відповідно до чинних договорів (дозволів).

12. Постановою Верховного Суду від 03 грудня 2020 року постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

13. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 803/583/17 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов задоволено:

13.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 06 лютого 2017 року № 103 в частині позбавлення автомобільного перевізника ФОП ОСОБА_1 , який визнаний переможцем конкурсу, права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту «Луцьк-Моршин» та надання права на самостійне виконання вказаних рейсів автомобільному перевізнику ПАТ «Горохівське АТП 10764», який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце.

14. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач дійшов помилкових висновків про те, що позивач надав недостовірну інформацію щодо кількості автобусів, які обслуговують рейси відповідно до чинних договорів перевезення, оскільки, як встановив суд апеляційної інстанції, на підставі схеми використання транспортних засобів станом на 28 листопада 2016 року, позивач дійсно взмозі обслуговувати 44 міжобласних рейси та 15 рейсів в межах області 31 автобусом, шляхом їх поєднання в межах дня.

14.1. Також суд апеляційної інстанції додатково зауважив, що не можуть бути визнані як суттєві твердження відповідача про те, що для участі у конкурсі позивач запропонував транспортні засоби, які він використовує на інших рейсах за відповідними маршрутами, оскільки відповідач не врахував, що позивач у резерві має ще 13 автобусів, і взмозі міняти автобуси за маршрутами або їх поєднувати.

14.2. Додатково суд апеляційної інстанції зазначив, що не мають жодного відношення до справи і не можуть бути оцінені апеляційним судом твердження відповідача про те, що автобуси, які використовує позивач на рейсах за відповідними маршрутами, не відповідають вимогам щодо категорії, класу та року випуску, оскільки оскаржений наказ на цих обставинах не ґрунтується і ці обставини не є предметом спору.

IV. Касаційне оскарження

15. Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 03 березня 2021 року.

16. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

17. У касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

17.1. На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував приписи Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081, без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 805/195/16-а, від 03 червня 2020 року у справі № 815/6896/15, щодо обов`язку перевізника-претендента зазначити кількість транспортних засобів, як для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, так і для перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів).

18. 15 квітня 2021 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: судді-доповідача Шевцової Н.В., суддів Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р. відкрито касаційне провадження та витребувано із Волинського окружного адміністративного суду справу № 803/583/17.

19. 28 квітня 2021 року справа № 803/583/17 надійшла до Верховного Суду.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

20. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

21. Згідно з частинами першою, другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21.1. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III) організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

23. Процедура підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування визначається Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року № 1081 (далі - Порядок № 1081).

23.1. Підпункт 9 пункту 29 Порядку № 1081: Для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об`єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, і такі документи: анкету відповідно до пункту 32 цього Порядку.

23.2. Пункт 32 Порядку № 1081: До заяви автомобільного перевізника додається анкета за формою згідно з додатком 5, в якій передбачаються питання, що будуть враховані під час перевірки достовірності відомостей, що містяться у документах для участі у конкурсі, та під час підрахунків за бальною системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

23.3. Підпункт 1 пункту 12 Порядку № 1081: Конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення.

23.4. Пункт 1 додатку 5 Порядку № 1081: Найменування показника: Характеристика перевізника-претендента: необхідна кількість автобусів для перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів).

23.5. Пункт 32 Порядку № 1081: До заяви автомобільного перевізника додається анкета за формою згідно з додатком 5, в якій передбачаються питання, що будуть враховані під час перевірки достовірності відомостей, що містяться у документах для участі у конкурсі, та під час підрахунків за бальною системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

23.6. Пункт 46 Порядку № 1081: Переможцем конкурсу визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

23.7. Абзац 2 пункту 2 Порядку № 1081: конкурсний комітет - постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу.

23.8. Абзац 4 пункту 2 Порядку № 1081: організатор - орган виконавчої влади, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, який самостійно або із залученням робочого органу проводить конкурс.

23.9. Абзац 1 пункту 22 Порядку № 1081: Персональний склад конкурсного комітету затверджується організатором, який призначає голову, його заступника та секретаря.

23.10. Абзац 1 пункту 23 Порядку № 1081: До складу конкурсного комітету входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Укртрансінспекції, Державтоінспекції та громадських організацій. При цьому кількість представників громадських організацій, діяльність яких пов`язана з автомобільним транспортом, повинна становити не менш як 50 відсотків загальної кількості представників громадських організацій.

23.11. Пункт 8 Порядку № 1081: Рішення про переможця конкурсу приймається конкурсним комітетом. Рішення конкурсного комітету обов`язкове для виконання організатором, крім випадків, передбачених пунктом 54 цього Порядку.

23.12. За змістом пункту 55 Порядку № 1081 організатор має право:

- прийняти рішення про відмову у введенні в дію рішення (чи його окремої частини) конкурсного комітету за окремими об`єктами конкурсу у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний переможцем конкурсу, недостовірної інформації;

- достроково розірвати договір (позбавити дозволу) з автомобільним перевізником у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання ним недостовірної інформації;

- укласти договір (видати дозвіл) з автомобільним перевізником, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання недостовірної інформації перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний переможцем конкурсу, на строк дії договору (дозволу), який було розірвано.

VI. Позиція Верховного Суду

24. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 15 квітня 2021 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував приписи Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 року №1081, без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 805/195/16-а, від 03 червня 2020 року у справі № 815/6896/15, щодо обов`язку перевізника-претендента зазначити кількість транспортних засобів, як для виконання перевезень, затвердженої обов`язковими умовами конкурсу, так і для перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів), що є підставою касаційного оскарження згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України.

25. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено наказ від 06 лютого 2017 року № 103 щодо не введення в дію рішення конкурсного комітету в частині надання права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту "Луцьк-Моршин" автомобільному перевізнику ОСОБА_1 , який визнаний переможцем, та надання права на самостійне виконання рейсів № 775/776 маршруту "Луцьк-Моршин" автомобільному перевізнику ПАТ "Горохівське АТП 10764", який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, оскільки відповідно до листа Волинської ОДА від 23 грудня 2016 року №7974/29/2-16 надано інформацію, що для обслуговування 44 міжобласних маршрутів перевізник ОСОБА_1 має у розпорядженні лише 38 автобусів (44 - 6 = 38), що є недостатньою кількістю транспортних засобів для виконання перевезень, які повинні виконуватись відповідно до чинних договорів (дозволів).

27. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач дійшов помилкових висновків про те, що позивач надав недостовірну інформацію щодо кількості автобусів, які обслуговують рейси відповідно до чинних договорів перевезення, оскільки, як встановив суд апеляційної інстанції, на підставі схеми використання транспортних засобів станом на 28 листопада 2016 року, позивач дійсно взмозі обслуговувати 44 міжобласних рейси та 15 рейсів в межах області 31 автобусом, шляхом їх поєднання в межах дня.

27.1. Також суд апеляційної інстанції додатково зауважив, що не можуть бути визнані як суттєві твердження відповідача про те, що для участі у конкурсі позивач запропонував транспортні засоби, які він використовує на інших рейсах за відповідними маршрутами, оскільки відповідач не врахував, що позивач у резерві має ще 13 автобуси, і взмозі міняти автобуси за маршрутами або їх поєднувати.

28. Верховний Суд не погоджується із таким висновком суду апеляційної інстанції, виходячи із такого.

29. З аналізу приписів підпункту 1 пункту 12 та пункту 1 додатку 5 Порядку № 1081 випливає прямий обов`язок перевізника-претендента зазначити кількість транспортних засобів, як для виконання перевезень, затверджених обов`язковими умовами конкурсу, так і для перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Ця вказівка зумовлена необхідністю можливості визначення конкурсною комісією достатньої кількості транспортних засобів, якою володіє перевізник для обслуговування маршруту-об`єкту конкурсу.

30. Важливість зазначення перевізником-претендентом точної кількості транспортних засобів для перевезення пасажирів (як тих, що затверджені умовами конкурсу, так і тих, які виконуються відповідно до чинних договорів) підкреслюється правовими наслідками у вигляді недопущення конкурсною комісією цього претендента до участі у конкурсі, у випадку визнання останнього таким, який немає достатньої кількості вищевказаних транспортних засобів.

31. Крім того, метою вказівки усіх транспортних засобів, якими володіє претендент - перевізник, є недопущення одночасного використання, в подальшому, останнім одних і тих же транспортних засобів на кількох маршрутах та, відповідно, незабезпечення необхідної кількості місць рухомого складу на маршруті і невиконання затвердженого розкладу руху.

32. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 805/195/16-а, від 03 червня 2020 року у справі № 815/6896/15.

33. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з анкетою ФОП ОСОБА_1 , що була подана до заяви про участь у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області, по маршруту загального користування «Луцьк-Моршин», рейс № 775/776, кількість власних транспортних засобів перевізника становить 33 одиниці, 10 орендованих транспортних засобів та ще 1 знаходиться у лізингу, що у сукупності становить 44 одиниці.

34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 січня 2017 року до Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов лист від 23 грудня 2016 року № 374/0/7-17 Волинської обласної державної адміністрації, у якому на запит відповідача від 13 грудня 2016 року № 3768/02/14-16 повідомлялось, що для обслуговування усіх чинних договорів про організацію перевезень пасажирів по внутрішньообласних автобусних маршрутах загального користування у Волинській області перевізником ОСОБА_1 постійно задіяно 6 транспортних засобів.

35. Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що для обслуговування 44 міжобласних маршрутів ФОП ОСОБА_1 має у розпорядженні лише 38 автобусів (44 - 6 = 38), що є недостатньою кількістю транспортних засобів для виконання перевезень, які повинні виконуватись відповідно до чинних договорів (дозволів).

36. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ФОП ОСОБА_1 , для участі у конкурсі надав недостовірну інформацію щодо кількості транспортних засобів, необхідних для виконання перевезень, затверджену обов`язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів).

37. Також Верховний Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що недостовірність відомостей щодо кількості необхідних автобусів для здійснення перевезень могла прямо вплинути на результат конкурсу, оскільки відсутність достатньої кількості автобусів може призвести до неможливості виконання договірних зобов`язань перевізником.

38. Водночас суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що на підставі схеми використання транспортних засобів, станом на 28 листопада 2016 року, позивач дійсно взмозі обслуговувати 44 міжобласних рейси та 15 рейсів в межах області 31 автобусом, шляхом їх поєднання в межах дня, оскільки, як уже зазначалося вище, метою вказівки усіх транспортних засобів, якими володіє претендент - перевізник, є недопущення одночасного використання, в подальшому, останнім одних і тих самих транспортних засобів на кількох маршрутах.

39. Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ, у частині що стосується прав позивача, видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

40. Частиною першою статті 352 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

41. Отже, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року підлягає скасуванню, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року підлягає залишенню в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року скасувати.

3. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2017 року у справі № 803/583/17 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року.

Головуючий суддя: Н.В. Шевцова

Судді В.Е. Мацедонська

О.Р. Радишевська