Справа № 420/8788/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8788/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору за № 59490734 від 04.09.2019 року; визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження за № 60010357 від 10.09.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08.07.2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження № 59490734 та в подальшому виконавчий лист було повернуто стягувачеві за його заявою. Разом з тим, у виконавця не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки обов`язковими умовами для його стягнення є фактичне виконання виконавчого документа та вжиття виконавцем заходів примусового виконання. Проте жодних сум з боржника стягнуто не було, що свідчить про безпідставність стягнення судового збору.

Від представника відповідача Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзив на позовну заяву не надходив.

Ухвалою суду від 31 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ.

Також, ухвалою суду від 31 травня 2021 року витребувано від Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію постанови про стягнення виконавчого збору за № 59490734 від 04.09.2019 року, копію постанови про відкриття виконавчого провадження за № 60010357 від 10.09.2019 року, докази на підтвердження направлення на адресу ОСОБА_1 вказаних постанов та докази на підтвердження їх отримання, а також належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 59490734 та № 60010357, та зупинено провадження для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

30 серпня 2017 року на виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28.01.2016 року по справі № 681/1071/15-ц видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 543060 грн. вартості Ѕ частки відчуження спільного майна подружжя, 2465 грн. судових витрат, всього 545405 грн. (а.с. 47-48).

08 липня 2019 року ОСОБА_2 подано до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області заяву про виконання виконавчого листа № 681/1071/15-ц від 30.08.2017 року, виданого Полонським районним судом Хмельницької області (а.с. 46).

08 липня 2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову № 59490734 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 85).

04 вересня 2019 року ОСОБА_2 подано до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області заяву про повернення виконавчого листа (а.с. 49).

04 вересня 2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову № 59490734 про стягнення виконавчого збору у розмірі 54540,50 грн. (а.с. 9, 54-55).

04 вересня 2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову № 59490734 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 51-52).

04 вересня 2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову № 59490734 про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 8, 86-87).

10 вересня 2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60010357 з виконання постанови № 59490734 від 04.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 54540,50 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 статті 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Відповідно до п. 20, 22 Розділу 3 Інструкції № 512/5 повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою. При закінченні виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, або повернення такого виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження паперову копію такого виконавчого документа.

З огляду на вищевикладене вбачається, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

При цьому, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадженння», без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2021 року по справі № 400/4023/19.

З матеріалів справи вбачається, що 04 вересня 2019 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області винесено постанову № 59490734 про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 8, 86-87).

Таким чином, виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з поданням стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа.

Тобто, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , на користь стягувача ОСОБА_2 543060 грн. вартості Ѕ частки відчуження спільного майна подружжя, 2465 грн. судових витрат, всього 545405 грн., згідно виконавчого листа, виданого на виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28.01.2016 року по справі № 681/1071/15-ц.

Зазначена у виконавчому листі від 30.08.2017 року, виданому на виконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 28.01.2016 року по справі № 681/1071/15-ц, сума коштів залишилась не стягнутою.

Отже, Другий Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області не забезпечив повне або часткове виконання виконавчого листа 681/1071/15-ц, виданого 30.08.2017 року Полонським районним судом Хмельницької області, а тому, з урахуванням приписів Порядку № 643, відсутні підстави для стягнення з боржника, ОСОБА_1 , виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

При цьому, судом встановлено, що 06.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. винесено постанову № 59990586 з виконання виконавчого листа 681/1071/15-ц, виданого 30.08.2017 року Полонським районним судом Хмельницької області. Пунктом 3 вказаної постанови вирішено стягнути з боржника, ОСОБА_1 виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 54540,50 грн. (а.с. 100).

Тобто, створені умови для стягнення з боржника, ОСОБА_1 , подвійної суми виконавчого збору з виконання виконавчого листа 681/1071/15-ц, виданого 30.08.2017 року Полонським районним судом Хмельницької області.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що у державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області не було підстав для стягнення виконавчого збору у розмірі 54540,50 грн., а тому постанова про стягнення виконавчого збору № 59490734 від 04.09.2019 року є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору № 59490734 від 04.09.2019 року, яка винесена неправомірно, слугувала підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 60010357 від 10.09.2019 року, суд дійшов висновку, що вказана постанова також підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При розподілі судових витрат суд враховує, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн., відповідно до квитанцій № 26750 від 26.05.2021 року, № 26817 від 26.05.2021 року (а.с. 6-7).

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, ч. 9 ст. 205, 242-246, 255, 268-272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) про визнання протиправними та скасування постанов, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення виконавчого збору № 59490734 від 04.09.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення виконавчого збору № 60010357 від 10.09.2019 року.

Стягнути з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, адреса місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя О.А. Левчук