Справа № 448/1528/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 448/1528/20 пров. № А/857/9990/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року (ухвалене головуючим суддею Ріряк С.І. о 12 год. 27 хв. у м. Мостиська) у справі № 448/1528/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив скасувати постанови по справі про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення № 40/19/19-ф/пл від 26.12.2019, винесену головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу департаменту ДАБІ у Львівській області Онищак Х.Р. є протиправною, оскільки на даний час наявні, дві, різних за змістом їхніх резолютивних частин, постанови № 40/19/19-ф/пл від 26.12.2019 року видані Департаментом ДАБІ у Львівській області.

Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 22.02.2021 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу департаменту ДАБІ у Львівській області Онищак Христини Романівни від 26.12.2019 за № 40/19/19-ф/пл, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративне правопорушення і призначення йому адміністративного стягнення у виді штрафу. В задоволенні решти частини позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами не заперечив обставин, наведених стороною позивача, зокрема допущення порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому права позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушені щодо винесення відносно нього постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідно до ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонам про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі. Також вказує на те, що позивачем по справі не спростовано факт вчинення ним порушення законодавства, не наведено жодних фактів та не надано жодних доказів, які б спростували вчиненні порушення позивача виявленні під час проведення планової перевірки відповідачем. Крім цього вважає безпідставним стягнення на користь позивача з них витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 26.12.2019 постановою за №40/19/19-ф/пл. головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Державної архітектурно-будівельної інспекції України Онищак Х.Р. було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вказана постанова була винесена на підставі акту перевірки від 11.12.2019 за № 115/19, протоколу про адміністративне правопорушення від 11.12.2019 за № 115/19-1-в, матеріалів фото фіксації.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ПП «Рим-Лав», яке виконує будівельні роботи на об`єкті «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1 » згідно договору будівельного підряду від 04.11.2018 за №14/11/18 (відповідальний за виконання будівельно-монтажних робіт ОСОБА_2 згідно наказу ПП «Рим Лав» від 15.11.2018 року за №13 та з 01.03.2019 року за №5 ОСОБА_1 ) на час перевірки будівельні роботи ведуться з порушенням проекту організації будівництва, розробленого ТОВ «Модерн Архітекчурал Десинжис Проджект Груп», затвердженого замовником в складі проектної документації, а також проекту виконання робіт, розробленого ПГІ «Олвік», затвердженого директором ПП «Рим-Лав», а саме: розпочато будівельні роботи без виконання комплексу заходів з підготовчих робіт не виконано огородження будівельного майданчика охоронно-захисною огорожею h=2м по ДСТУ Б В.2,8- 43:2011 (згідно буд генплану ПВР та ПОБ), не встановлено інвентарних вагончик виконроба та робітників в кількості 3 шт., згідно буд генплану ПВР та ПОБ, не встановлено прожекторні щогли внутрішньо майданчикового освітлення згідно буд генплану ПВР та ПОБ, не встановлено болото відбійний щит, тимчасова захисна огорожа будівельного майданчика, що прилягає до місць проходження людей (тротуару) за межами будівельного майданчика, не обладнана суцільним захисним козирком, що є порушенням п. 6.2.1 ДБ11 А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві, це дотримано нормативної безпечної крутизни відкосу котловану, влаштованого без закріплень, що становить 45 градусів для насипного ґрунту та 56 градусів для супіщаного ґрунту (згідно інженерно-геологічних вишукуваню, виконаних ФОП ОСОБА_3 , насипний ґрунт на ділянці глибиною 0.8-1.9м. наступний шар супісок пластичний на глибину 2.9-3.8м) для глибини виїмки до 3м згідно ст.48 ПВР таблиці 10.2 ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві», натомість наявна крутизна відкосів котловану секції С-2 становить 80-90 градусів. Заповнення бетонних стін підвалу фундаментними блоками секції С-2 виконано з цегли замість монолітного бетону, передбаченого розділом проекту «Конструктивні рішення».

До службових обов`язків відповідального за виконання будівельно-монтажних робіт згідно наказу ПП «Рим Лав» від 01.03.2019 року за №5 ОСОБА_1 , належить забезпечення дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та державних будівельних норм на вказаному об`єкті.

У вказаній постанові зазначено, що такими діями ОСОБА_1 порушив затверджені проектні рішення проекту організації будівництва, розробленого ТОВ «Модерн Архітекчурал Десинжис Проджект Груп», затверджений замовником в складі проектної документації, проект виконання робіт, розроблений ПП «Олвік», затверджений директором ПП «Рим Лав», вимог таблиці 10.2, п.6.2.1 ДБН А.3.2-2-2009 «Охорона праці і промислова безпека у будівництві», затверджені проектні рішення «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудинковими приміщеннями громадського призначення по АДРЕСА_1 », Розділ «Конструктивні рішення», ч. 1 ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність».

19.05.2020 на адресу позивача надійшов лист з Мостиського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів), яким позивача повідомлено, що державним виконавцем Мостиського РВ ДВС Красінською О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 8500,00 грн та здійснено його виклик на 22.05.2020 для дачі пояснень.

Постановою Мостиського РВДВС ВП №61450405 від 10.03.2020 було скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020, оскільки встановлено, що заявником у постанові визнано винним ОСОБА_1 за вчинене правопорушення за ч. 1 ст. 96 КУпАП, однак, накладено штраф на ОСОБА_4 у зв`язку з чим, було повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення № 40/19/19-ф/пл. від 26.12.2019 була предметом розгляду у адміністративній справі №465/2925/20, яка розглядалася у Мостиському районному суді Львівської області за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області ОнищакХ.Р. про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

11.11.2020 постановою Восьмого апеляційного, адміністративного суду рішення Мостиського районного суду Львівської області від 16.09.2020 у адміністративній справі № 465/2925/20 (яким позовні вимоги задоволено) - скасовано, в позові відмовлено, і єдиною підставою для скасування вказаного рішення було неналежність відповідачів.

Позивач вважаючи оскаржувану постанову протиправною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Щодо доводів апелянта про наяваність підстав для відмови у відкритті провадження то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, у спорі між тими самими сторонам про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Суд першої інстанції правильно встанови та таке підтверджується матеріалами справи, що в справі, що перебувала на вирішенні в Мостиському районному суді Львівської області (№ 448/1528/20) сторони (зокрема відповідач) є іншим, ніж в справі № 465/2925/20, спір у справі ( № 465/2925/20) був між іншими сторонами, позивачем був ОСОБА_1 , а відповідачами були - Головний інспектор будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Онищак Христина Романівна та Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, отже підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні, на які покликається представник відповідача.

Щодо суті спору у справі то колегія суддів вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд.

Згідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що порушення ч. 1 ст. 96-1 КУпАП є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності з врахуванням наданням і долученням належним доказів вчинення особою.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано під час апеляційного розгляду справи, що стороною позивача наведено ряд обставин, якими він обґрунтовує свою непричетність до вчинення даного адміністративного правопорушення та порушення.

Будь-які інші докази, передбачені ст.251 КУпАП, в підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові не вказані та суду не представлені.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Більше того як зауважив суд першої інстанції, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про адміністративне правопорушення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Як слідує з матеріалів справи, що відповідно до вимог ст. 285 КУпАП передбачено, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. Отже, за приписамист.285КУпАП відповідна постанова виноситься та готується в єдиному примірнику, з якого в міру необхідності виготовляється необхідна кількість копій. Зі змісту постанови № 40/19/19-ф/пл., що була надіслана на адресу позивача та отримана ним, встановлено, що позивачу було надіслано саме копію оскаржуваної постанови. Крім того, така ж копія постанови, що була надіслана у Мостиський ВДВС, також містила інформацію про те, що до адміністративної відповідальності притягується ОСОБА_4 , що слугувало підставою для повернення Мостиським ВДВС цієї постанови № 40/19/19-ф/пл. без прийняття до виконання.

Колегія суддів вкотре погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач належними та допустимими доказами не заперечив обставин, наведених стороною позивача, зокрема допущення порушень при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тому, за вказаних вище обставин, права позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушені щодо винесення відносно нього постанови по справі про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Відтак встановлено, що прийняттям спірної постанови відповідачем було порушено, гарантоване статтями 280, 251 КУпАП, право позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду. А тому вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність оспорюваної постанови.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача правничої допомоги в розмірі 5000 грн то такий висновок суду є підставним з огляду на долучені докази, які знаходяться в матеріалах справи та з врахуванням затраченого часу та складності категорії справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Мостиського районного суду Львівської області від 22 лютого 2021 року у справі № 448/1528/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 15 липня 2021 року