Справа № 140/6353/20
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року

м. Київ

справа № 140/6353/20

адміністративне провадження № К/9901/6239/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шевцової Н.В. (суддя-доповідач),

суддів: Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р.,

за участю

секретаря судового засідання Савенкова Є.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача Андріяш Н.В.

представники відповідача Риб'як В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 140/6353/20

за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою Галицької митниці Держмитслужби

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, прийняте у складі головуючого судді Лозовського О.А.,

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Ніколіна В.В., суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської митниці ДФС (далі - відповідач-1), Галицької митниці Держмитслужби (далі - відповідач-2), в якому просив:

1.1 визнати протиправним та скасувати наказ від 14 квітня 2020 року № 221-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

1.2 поновити його на посаді заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста "Рава-Руська" Львівської митниці ДФС; перевести його у Галицьку митницю Держмитслужби на посаду, рівнозначну посаді заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №5 митного поста "Рава-Руська" Галицької митниці Держмитслужби.

2. На обґрунтування позову позивач зазначив, що його звільнення з посади заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС є незаконним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право на проходження публічної служби з підстав порушення процедури звільнення працівника. Зокрема, роботодавцем порушено пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» щодо обов`язкової пропозиції позивачу іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби). Крім того, позивач звертає увагу, що попередження роботодавця про наступне вивільнення ним не отримувалося.

2.1. Також позивач уважає його звільнення протиправним з тих підстав, що його звільнення мало б відбуватись на підставі поданих раніше заяв про звільнення в порядку переведення до Волинської митниці Держмитслужби на підставі пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), статті 41 Закону України «Про державну службу».

ІІ. Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи.

3. ОСОБА_1 24 квітня 2019 року відповідно до наказу Львівської митниці ДФС від 11 квітня 2019 року № 247-о «Про переведення працівників» займав посаду заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС.

4. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року № 858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» утворено і, зокрема, Галицьку митницю Держмитслужби та реорганізовано Львівську митницю ДФС шляхом її приєднання до Галицької митниці Держмитслужби.

5. Згідно з пунктом 1 наказу ДФС України від 25 листопада 2019 року № 30-рг «Про реорганізацію митниць ДФС» розпочато реорганізацію Львівської митниці ДФС.

6. Пунктом 2 цього наказу утворено Комісію з реорганізації Львівської митниці ДФС. Пунктом 4 цього наказу визначено строк проведення реорганізації митниць ДФС три місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

7. У подальшому наказом ДФС України від 24 березня 2020 року № 14-рг «Про внесення змін до деяких наказів ДФС» внесено зміни до наказу від 25 листопада 2019 року № 30-рг, замінивши слова «три місяці» словами «шість місяців» в пункті 4 цього наказу.

8. 28 листопада 2019 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено інформацію про рішення щодо припинення юридичної особи - Львівської митниці ДФС.

9. Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Питання Державної митної служби» від 04 грудня 2019 року № 1217-р погоджено з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення з 08 грудня 2019 року Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2019 року № 227 «Про затвердження положень і про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

10. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, 14 листопада 2019 року проведена державна реєстрація як юридичної особи - Галицької митниці Держмитслужби.

11. З дня набрання чинності розпорядження Кабінету Міністрів України розпочала роботу Галицька митниця Держмитслужби.

12. Наказом Львівської митниці ДФС від 11 березня 2020 року № 08 «Про попередження про наступне вивільнення» було зобов`язано Комісію з реорганізації Львівської митниці ДФС скерувати відповідно до статті 9-1 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VlI «Про державну службу», попередження про наступне вивільнення працівників Львівської митниці ДФС із займаних посад на підставі пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону №889-VII та частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України згідно зі списком, що додається.

12.1. У додатку до вищезазначеного наказу «Про попередження про наступне вивільнення» був зазначений ОСОБА_1 - заступник начальника митного поста - начальник відділу (позиція № 50 додатку до наказу).

13. 11 березня 2020 року позивача попереджено, відповідно до абзацу 1 статті 49-2 КЗпП України, про наступне звільнення із займаної посади 13 квітня 2020 року. Одночасно повідомлено про відсутність рівнозначної посади або іншої роботи.

14. Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами у справі, що з моменту попередження про наступне вивільнення (11 березня 2020 року) і по дату звільнення з державної служби (22 квітня 2020 року) відповідачами не пропонувалося позивачу іншої рівноцінної посади державної служби та/або іншої роботи (посади державної служби).

15. Наказом Львівської митниці ДФС від 17 квітня 2020 року № 221-о «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнений 22 квітня 2020 року із посади заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС відповідно до пункту 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VI «Про державну службу», пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

16. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року, позов задоволено частково:

16.1 визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці Державної фіскальної служби України від 17 квітня 2020 року №221-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

16.2 поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №5 митного поста "Рава Руська" Львівської митниці Державної фіскальної служби України з 23 квітня 2020 року.

16.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17. Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Львівською митницею ДФС було порушено процедуру звільнення позивача, тому наказ Львівської митниці ДФС від 17 квітня 2020 року № 221-о «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач поновленню на раніше займаній посаді.

17.1. Додатково суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки звільнення позивача є частиною процедури реорганізації Львівської митниці ДФС, яка розпочалась 28 листопада 2019 року, тому до правовідносин щодо його звільнення у зв`язку з реорганізацією державного органу необхідно застосовувати положення Закону України «Про державну службу», чинного на момент, коли розпочався процес реорганізації Львівської митниці ДФС в Галицьку митницю Держмитслужби.

18. Щодо позовних вимог про переведення ОСОБА_1 у Галицьку митницю Держмитслужби на посаду, рівнозначну посаді заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Рава-Руська» Галицької митниці Держмитслужби, то в задоволенні таких вимог відмовлено, оскільки питання щодо призначення (переведення) особи на відповідну посаду належать до дискреційних повноважень відповідачів.

ІV. Касаційне оскарження

19. Не погодившись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, Галицькою митницею Держмитслужби подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 24 лютого 2021 року.

20. На обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження відповідач-2 зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 87 Закону України "Про державну службу" у новій редакції.

20.1. За твердженням відповідача, на момент звільнення позивача з посади діяла редакція вказаної статті, яка не передбачала посилання на застосування КЗпП України при звільненні працівника та скасовано попередження державного службовця про наступне вивільнення за два місяці і пропонування роботодавцем іншої рівнозначної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби).

20.2. За таких обставин відповідач-2 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

21. Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у складі колегії суддів: головуючого судді Шевцової Н.В. суддів Мацедонської В.Е., Радишевської О.Р. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача-2. Витребувано справу № 140/6353/20 із Волинського окружного адміністративного суду.

22. 15 квітня 2021 року справа № 140/6353/20 надійшла до Верховного Суду.

23. Також до Верховного Суду 05 травня 2021 року надійшов відзив позивача на касаційну скаргу, в якій позивач, спростовуючи доводи касаційної скарги, просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

24. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

25. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

26. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

28. Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі - № 889-VIII).

29. Пункт 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.

30. Приписами частини першої статті 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу.

31. За змістом частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

VІ. Позиція Верховного Суду

32. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

33. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

34. Підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі стало твердження відповідача про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 87 Закону України "Про державну службу" у редакції.

34.1. За твердженням відповідача на момент звільнення позивача з посади діяла редакція вказаної статті, яка не передбачала посилання на застосування Кодексу законів про працю України при звільненні працівника та скасовано попередження державного службовця про наступне вивільнення за два місяці і пропонування роботодавцем іншої рівнозначної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби).

35. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

36. Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Законом № 889-VIII у редакції, чинній на момент їх виникнення, та норми якого є спеціальними, а також КЗпП України у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це не йдеться у спеціальному законі.

37. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

38. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

39. Згідно з Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

40. Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

41. Предметом спору у цій справі, що розглядається, є питання правомірності наказу Львівської митниці ДФС від 17 квітня 2020 року № 221-о «Про звільнення ОСОБА_1 » яким позивача звільнено 22 квітня 2020 року із посади заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення № 5 митного поста «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС відповідно до пункту 4 частини 1 статті 83, пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

42. Оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону № 889-VIII станом на момент початку процедури звільнення позивача, а саме на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне звільнення так само і на час видання оскаржуваного наказу від 17 квітня 2020 року № 221-о «Про звільнення ОСОБА_1 » було врегульовано процедуру звільнення державного службовця у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників, то в цьому випадку підлягають застосуванню норми спеціального законодавства (Закон № 889-VIII у редакції з 13 лютого 2020 року) .

43. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону № 889-VIII у редакції станом на момент початку реорганізації Львівської митниці ДФС - 28 листопада 2019 року.

44. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем 11 березня 2020 року попереджено ОСОБА_1 про наступне звільнення у зв`язку із реорганізацією Львівської митниці ДФС. Одночасно повідомлено позивача про відсутність рівнозначної посади або іншої роботи.

45. Верховний Суд зауважує, що хоча судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем 11 березня 2020 року попереджено позивача про наступне звільнення із займаної посади, в той же час матеріали справи містять лише докази про направлення 11 березня 2020 року позивачу вказаного попередження та не містять доказів його отримання позивачем саме 11 березня 2020 року.

46. Більш того позивач у позовній заяві та у відповіді на відзив наголошував на тому, що ним не отримано вказаного попередження про наступне звільнення.

47. Згідно з частинами першою та четвертою статті 9-1 Закону № 889-VIII доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

47.1. Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.

48. Отже, з огляду на приписи статті 9-1 Закону № 889-VIII та встановлену судами дату відправлення відповідачем позивачу повідомлення про наступне вивільнення, вказане повідомлення є доведеним до відома ОСОБА_1 - 16 березня 2020 року.

49. 13 лютого 2020 року набрала чинності редакція Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14 січня 2020 року № 440-IX, відповідно до якого внесено зміни у частину третю статті 87 Закону № 889-VIII.

50. Як вже зазначалося вище, згідно з частиною першою статті 87 Закону № 889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу.

50.1. Відповідно до частини третьої цієї ж статті суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

51. При цьому аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що саме за наявності будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі суб`єкт призначення ініціює відповідну пропозицію державному службовцю.

52. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 440/1964/20 і Верховний Суд у цій справі не вбачає підстав відступати від неї.

53. Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено та не заперечується сторонами у справі, що з моменту попередження про наступне вивільнення і по дату звільнення з державної служби відповідачем не пропонувалось позивачу іншої рівноцінної посади державної служби, та/або іншої роботи (посади державної служби).

54. У той же час Верховний Суд наголошує, що з огляду на приписи частини третьої статті 87 Закону № 889-VIII (у редакції з 13 лютого 2020 року) судами не встановлено, чи були наявні у відповідача, станом на момент початку процедури звільнення позивача, а саме на момент ознайомлення позивача із попередженням про наступне звільнення, будь-які вакантні посади державної служби.

55. Проте встановлення цих обставин має значення для правильного вирішення справи.

56. Викладене в сукупності дає підстави для висновку про недотримання судами принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи під час дослідження зібраних у справі доказів, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

57. Водночас суд касаційної інстанції, в силу положень статті 341 КАС України, обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів.

58. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

VII. Судові витрати

59. Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України не вирішується.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задовольнити частково.

2. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2021 року скасувати та направити справу № 140/6353/20 на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року.

Головуючий суддя: Н.В. Шевцова

Судді: В.Е. Мацедонська

О.Р. Радишевська