Справа № 520/17591/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 р.Справа № 520/17591/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВБРОК" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 (головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В.) по справі № 520/17591/2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЬВІВБРОК"

до Галицької митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІВІВБРОК» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом, в якому з просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UА209000/2020/210029/2 від 05.11.2020

та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 209140/2020/00621 від 05.11.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство при здійсненні митного оформлення товару надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товар та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість Митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товару, імпортованого позивачем.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UА209000/2020/210029/2 від 05.11.2020 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 209140/2020/00621 від 05.11.2020.

Галицька митниця Держмитслужби (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про невідповідність висновку суду першої інстанцій фактичним обставинам справи, а саме не врахування судом наявності розбіжностей в наданих документах та відсутність в них всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначає, що надані до митного оформлення специфікація та додаткова угода до договору не є належними доказами та безпідставно враховані судом, оскільки специфікація не містить підпису представника продавця, а підписи на Додатковій угоді вчинені різними людьми . Крім того, позивачем не надано заявку, з визначеним розміром сплати за послуги Експедитора, яка є додатком до договору на транспортно-експедиторське обслуговування,

Також надані експортна декларація має неточності, оскільки сумарна статистична вартість товарів, зазначена в ній складає 19 554,35 польських злотих, що за курсом НБУ для визначення митних вартостей за жовтень 2020 року (4,4946 польських злотих за євро) складає 19 554,35 євро. Різниця з фактурною вартістю складає 741,97 євро, або 24 717,61 грн. за курсом НБУ на момент подання декларації.

Також вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги проведення консультації з декларантом, та застосування митницею послідовно методів визначення митної вартості, неможливість застосування методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні (аналогічні) товари.

Для коригування митної вартості слугувала цінова інформація, наявна в ПІК Інспектор 2006 та ЄАІС про митні оформлення ідентичних та подібних товарів митне оформлення яких вже здійснено, а саме МД №UA209140/2020/79805 від 04.09.2020, де митна вартість товару №5 склала 2,26 дол. США, а товару №6 МД №UA209170/2020/69935 від 24.09.2020 - 2,26 дол. США.

Наведені обставини, на думку апелянта, свідчать про правомірність оскаржуваного рішення та необґрунтованість позовних вимог.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Зазначає, що позивачем надано до митного оформлення всі документи, які підтверджують заявлену вартість імпортованого товару, отже у митного оформлення були відсутні підстави для витребовування додаткових документів, крім того, оскаржуване рішення відповідача не містить зазначення про обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів та причин, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору, як і обставин наявності розбіжностей та неточностей в наданих документах.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.01.2020 на підставі договору поставки №2/LV позивач придбав у фірми Rettig-Heating Sp.z.o.o., Польша, панельні радіаторі та інше обладнання для систем опалення.

Відповідно до п.п.2.2. договору товар поставляється покупцю протягом 14 календарних днів - для стандартного асортименту панельних радіаторів, з моменту отримання замовлення продавцем. Постачальник здійснює поставку товару на умовах ЕХW Франко-завод, Польща, Рубнік.

Додатковою угодою від 14.05.2020 змінено назву продавця з Rettig-Heating Sp.z.o.o. на PURMO GROUP Poland Sp.z.o.o.

Додатковою угодою №1 від 13.10.2020 змінено договір поставки від 01.01.2020 в частині умов поставки, та викладено в наступній редакції: Продавець поставляє товар окремими партіями згідно із асортиментом, кількістю товару та цінами на товар, передбаченими в узгоджених сторонами специфікаціях на кожну партію товару. Специфікація формується на підставі заказів Покупця, які направляються продавцю електронною поштою чи по факсу (п.2.1); постачальник здійснює поставку товару на умовах FCA Франко-завод ul. Przemyslowa 11, 44-203 Rybnik, Poland у відповідності до правил «Інкотермс-2010»(п.2.3);ціни на товар зазначаються в Специфікаціях та інвойсах на кожну поставку товару (п.4.1.); вартість маркування та упаковки включена в вартість товару (п.4.7)

На виконання умов контракту, продавцем складено 23.10.2020 прайс лист, 26.10.2020 специфікацію №12 та інвойс №SSI/.10.2020 на суму 18 812,38 Євро (а.с.54-65 т.1)

Оплата здійснена в безготівковий спосіб, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 02.11.2020 р. в сумі 18 812,38 Євро (а.с. 125 т. 1).

27.10.2020 року PURMO GROUP POLAND SP.Z.O.O. було відвантажено:

- арматура кріплення з недорогоцінних металів для використання у будівлях: кріплення настінне 500 для Hygiene MCK66 (комплект 2шт), арт. AZ02BW2MCK5066R9016, кількість - 18шт- Кріплення настінне 500 для Hygiene MCK108 (комплект 2шт), арт.AZ02BW2MC501080R9016, кількість - 40шт.; кріплення підлогове 870 Purmo, арт.AZ02BS1WEM817H01, кількість - 40шт.; радіатори для центрального опалення з неелектричним нагрівом, без вмонтованих;

- вентилятори: радіатори сталеві Purmo 11 400x2300 Plan FCV, арт. F0A300, 1шт.; 20 500x1200 PT Standart, арт. F00300, 2шт.; Purmo Higiyen 20 500x1400, арт. F01300, 13шт.;

- фітінги з мідних сплавів для труб та трубок: муфти приєднувальні Purmo, латунь 20-1/2" ВР, 10 бар, арт.FAZBS20S12F000P0, 2шт.; Purmo, латунь 20-1/2" ВР, 10 бар, арт. FAZBS20S12F000P0, 2шт;

- клапан випускний: повітрявідвідник пластиковий Purmo 1/2", арт. AZ02PLP300000000, 30шт;

- трубки із пластмаси, гнучкі, не армовані і не комбіновані з іншими матеріалами, без фітингів, для підлогового опалення в будівлях: труба PexPenta PE-Xc 16x2, арт. FBAXC5C162024000, кількість - 2400м;

- фітинги з пластмасси для пластикових труб, комбіновані / не комбіновані з металом: кільце гібридне Purmo ф 16 чорне, 10 бар, арт. FAZDH16S16S0PCP0, 10шт., коліно настінне Purmo PPSU/ 20-3/4", 10 бар, арт. FAZDW20S34F000P0, 2шт; коліно настінне з кріпленням Purmo PPSU/ 20-1/2", 10 бар, арт. FAZDW20S12F001P0, 3шт.

До митного оформлення товару позивачем до митного органу подано 29.10.2020 митну декларацію № UA209190/2020/101832, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору (а.с. 73-78 т. 1).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: - рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice)SSI/20011921 від 27.10.2020 - автотранспортну накладну (Road consignment note) А №0138935 від 27.10.2020; - сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1)PL/MF/AR 0393613 від 28.10.2020; - рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 349 від 28.10.2020; - додаткові угоди до зовнішньоекономічного договору №1 від 13.10.2020 та Б/н від 14.05.2020; специфікацію №12 від 26.10.2020; - зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № 2/LV від 01.01.2020; -договір про надання послуг митного брокера №0810/1 від 08.10.2020; -договір (контракт) про перевезення №13/10-4 від 13.10.14; - інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 6157041 від 29.10.2020; - копію митної декларації країни відправлення 20PL335010E0687934 від 27.10.2020.; - висновок експерта від 30.10.2020 №20/1-441; - лист від 04.10.2020 PURMO GROUP; - платіжне доручення №14 від 02.11.2020; - прайс лист від 23.10.2020.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На вимогу митного органу позивачем надано лист від 05.11.2020 в якому позивач повідомив, що не має можливості надати інші документи, крім вже наданих, додаткові документи надавати не буде. Просив здійснити митне оформлення товару (а.с. 78 т. 1).

05.11.2020 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UА209000/2020/210029 та картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 209140/2020/00621 (а.с.91-92, 94-95 т. 1).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови у митному оформлені, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку що рішення про коригування митної вартості та картка відмови прийняті необґрунтовано.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин 1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі 809/1884/16, від 03.04.2018 по справі 826/8797/16, від 19.03.2019 по справі 810/4116/17, від 13.10.2020 по справі № 826/13139/15.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товару здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 01.01.2020 №2/LV 26.10.2020 ), з урахуванням додаткової угоди, специфікації №12 та інвойсу №SSI/20011921 від 27.10.2020 на суму 18 812,38 Євро.

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товару, що поставляється в Україну.

У графі 33 рішення митного органу, в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ (до митної вартості не надано прайс-лист, специфікацію на поставку, платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; інвойс від контрактоутримувача).

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Під час розгляду документів було виявлено наступне:

- у п. 2.1 Договору поставки від 01.01.2020 №2/LV (далі - Контракт) вказано, що кількість і асортимент товару визначаються в специфікаціях до Контракту. У п. 2.2 Контракту цей документ згадується як "order" (замовлення). До митного оформлення надано специфікацію №12 від 26.10.2020. Однак, у інвойсі містяться посилання на номери замовлень, які не співпадають з поданим номером специфікації (у інвойсах згадуються замовлення №№120124899, 120124934, 120125147, 120125260, 120125644, 120125669. Також звичайний підрахунок кількості позицій у поданій специфікації та інвойсі показує, що партія не була сформована за наданою специфікацією. У фактурі є додаткова позиція 120124934 у кількості 18 шт., фактурна вартість 5,10 євро за шт., загальною вартістю 91,8 євро. Таким чином, специфікація викликає сумніви щодо своєї достовірності.

- контракт містить підписи та печатки обох сторін, однак, наданий до митного оформлення додаток до Контракту б/н від 14.05.2020 (який змінює назву контрагента з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ) не містить печатки Продавця, хоча з поданих інвойсів нам відомо, що така печатка є. Тобто, даний додаток не має законної сили, а всі документи, вчинені від імені Purmo Group не стосуються поданого Контракту;

- експортна декларація від 18.09.2020 №20PL335010Е0567208 у графі 2 містить посилання на відправника - фірму Purmo Group Sp. z о.о., а у 14 графі - на фірму Rettig Heating Sp. z о.о. Як стверджується у додатку до Контракту б/н від 14.05.2020, фірма Rettig Heating Sp. z о.о. змінила назву на Purmo Group Sp. z о.о., тобто як мінімум однієї зі згаданих фірм не існувало станом на момент складення декларації.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів зазначає наступне.

Доводи апеляційної скарги про не надання позивачем до митного оформлення специфікації, заявки на перевезення, а також наявності розбіжностей в експортній декларації, спростовуються матеріалами справи , зокрема митною декларацією в якій зазначено про надання цих документів. Крім того, в рішенні про коригування митної вартості , відповідач також зазначає про надання специфікації та додаткових угод до договору поставки.

Посилання митного органу на те, що специфікація та додаткова угода не є належними документами, що підтверджують здійснення поставки товару та його ціну, оскільки не скріплені печаткою продавця - ОСОБА_2 , а отже не мають законної сили, а всі документи вчинені від імені PURMO GROUP не стосуються поданого договору поставки , підписи зроблені різними особами, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення надано договір поставки від 01.01.2020 та Додаткові угоди до нього б/н від 14.05.2020 та № 1 від 13.10.2020 .

Згідно договору поставки від 01.01.2020 №2/LV позивач придбав у фірми Rettig-Heating Sp.z.o.o., Польща, панельні радіаторі та інше обладнання для систем опалення, даний договір підписано сторонами.

Додатковою угодою від 14.05.2020 змінено назву продавця з Rettig-Heating Sp.z.o.o. на PURMO GROUP Poland Sp.z.o.o., зазначена угода також підписана сторонами.

Позивачем під час митного оформлення було надано разом з митною декларацією Додаткову угоду №1 від 13.10.2020 року до зовнішньоекономічного контракту в сканованому вигляді з усіма проставленими підписами, проте без печатки PURMO GROUP.

Посилання митного органу щодо не прийняття до уваги зазначених документів з підстав не належного їх оформлення, колегія суддів вважає безпідставним.

Відповідно до ч. 1,2,3 ст. 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади , вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання. Орган державної влади не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.

Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, оскільки діючим законодавством не встановлено обов`язкового використання суб`єктом господарювання печатки на договорі, відсутність печатки на додатковій угоді від 14.05.2020 , за умови наявності на ній підпису уповноважених осіб, зокрема PURMO GROUP, не свідчить про недійсність правочину та відсутність підстав для не прийняття до уваги наданого документу митним органом, як і інших документів, які містять печатку PURMO GROUP.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо не надання документів, а саме специфікації та додаткової угоди , а також послання з цих підстав в рішенні про коригування митної вартості товарів про недійсність договору та всіх складених до нього документів, є необґрунтованими, оскільки воля сторін відображена в договорі, в додаткових угодах, а також у інших документах та зафіксована в належний спосіб.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності розбіжностей між специфікацією та інвойсом в частині номерів заявок, колегія суддів вважає такими, що не спростовують визначену позивачем вартість товару.

В рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом вказано, що в інвойсі містяться посилання на номери замовлень, які не співпадають з поданим номером специфікації (у інвойсах згадуються замовлення №№ 120124899, 120124934, 120125147, 120125260, 120125644, 120125669, що свідчить що партія не була сформована за наданою специфікацією. У фактурі є додаткова позиція 120124934 у кількості 18 шт., фактурна вартість 5,10 євро за шт., загальною вартістю 91,8 євро», а тому специфікація викликає сумніви щодо своєї достовірності. (а.с.95)

Судом встановлено, що в підтвердження вартості товару позивачем до митного органу надавалися, зокрема специфікація, інвойс та прайс- лист. Зазначена в рішенні митного органу додаткова позиція відповідає порядковому номеру 3 товарів , вказаних в інвойсі та прайс- листі, а саме: MONCLAC 500 white 66 mm/2, 18 pcs, 510 euro.

Згідно умов додаткової угоди до договору поставки сторони обмінюються специфікаціями за допомогою електронної пошти, отримавши замовлення на поставку товару Постачальник направляє Специфікацію з цінами які діють на дату оформлення замовлення та відповідають прайс- листу.

Так, в специфікації №12 від 26.10.2020 року зазначено, зокрема, щодо товару: AZ02BW2MCK5066R9016, MONCLAC 500 white 66 mm/2, кількість - 18 , валюта- pcs, кількість за одиницю - 5,10 euro, загальна вартість - 91,80.

Такі ж, саме відомості зазначені і в прайс- листі від 26.10.2020.

В інвойсі №SSI/20011921 від 27.10.2020, зокрема зазначено F00300 MONCLAC 500 white 66 mm/2, кількість - 18 , валюта- pcs, кількість за одиницю - 5,10 euro, загальна вартість - 91,80 (а/c . 55)

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності розбіжностей між специфікацією та інвойсом, які містять різні номерів заказів, колегія суддів вважає такими, що не впливають та визначення ціни товару, ввезеного позивачем, оскільки номери заказів (Sales Orders) використовуються тільки в електронній системі обліку продавця і вносяться в інвойс для спрощення ведення внутрішнього обліку обігу товарів на складах, що підтверджується листом PURMO GROUP від 04.10.2020 (т.1 а.с.136)

Колегія суддів зазначає, що специфікації №12 від 26.10.2020, інвойс №SSI/20011921 від 27.10.2020 та прайс -лист від 26.10.2020 , які надавалися позивачем до митного оформлення, не містять числових розбіжностей щодо назви товару, його кількості, ціни за одинцю та загальної вартості, отже є належними документами, в підтвердження заявленої ціни товару.

Доводи апеляційної скарги, що експортна декларація має неточності, оскільки сумарна статистична вартість товарів, зазначена в ній складає 19 554,35 польських злотих, що за курсом НБУ для визначення митних вартостей за жовтень 2020 року (4,4946 польських злотих за євро) складає 19 554,35 євро. Різниця з фактурною вартістю складає 741,97 євро, або 24 717,61 грн. за курсом НБУ на момент подання декларації, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки таких зауважень не висловлено в рішенні про коригування митної вартості.

Також, в рішенні про коригування митної вартості відповідачем вказано, що експортна декларація від 18.09.2020 №20PL335010Е0567208 у графі 2 містить посилання на відправника - фірму Purmo Group Sp. z о.о., а у 14 графі - на фірму Rettig Heating Sp. z о.о.

Колегією суддів встановлено, що поставка товару за інвойсом SSI/20011921 від 27.10.2020 року здійснювалась постачальником за експортною декларацією №20PL335010Е06887934 від 27.10.2020 року (а.с.70-72 т. 1).

В графі 2 експортної декларації №20PL335010Е06887934 від 27.10.2020 року вказана фірма Purmo Group Poland Sp. z о.о., в графі 14 - Purmo Group Sp. z о.о.

Таким чином, посилання відповідача на розбіжності в експортній декларації від 18.09.2020 №20PL335010Е0567208 є необґрунтованими, оскільки дана декларація не відноситься до поставки товару за інвойсом SSI/20011921, натомість експортна декларація від 27.10.2020 розбіжностей не має.

Доводи апеляційної скарги, що додаткова угода на другому аркуші повинна містити 2 підписи ОСОБА_3 , однак підписи , зі всією очевидністю, вчинені різними людьми; не надання заявки, з визначеним розміром сплати за послуги Експедитора, яка є додатком до договору на транспортно-експедиторське обслуговування; розбіжність статистичної вартості товарів, зазначеної в експортній декларації та фактурною вартістю, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не були покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів, що в силу ч. 2 ст. 77 КАС України позбавляє права відповідача як суб`єкта владних повноважень посилатися на них.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Проте, відповідачем не надано доказів правомірності прийнятого рішення та на спростування висновків суду.

Крім того, судом першої інстанції було вірно встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товару не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості зв резервним методом, що є порушення ч. 2 ст. 55 МК України.

Згідно з положеннями ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору

Підстави для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачені частиною другою статті 58 Митного кодексу України.

Так, відповідно до вищевказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товару здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту №2/LV від 01.01.2020, інвойсом №SSI/20011921 від 27.10.2020), розрахована декларантом митна вартість склала: за товар №5 - 17 786,09 євро, за товар №6 10,34 євро..

Рішенням про коригування митної вартості товарів № UА209000/2020/210029/2 визначено митну вартість, виходячи із ціни товару №5 2,26 дол. США за кг, товару №6 20,44 дол. США за кг., із застосуванням другорядного (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) методу визначення митної вартості (а.с. 94-95).

Джерелом інформації для даного рішення є наявна в митному органі цінова інформація за Фактами митних оформлень ЄАІС: МД №UA209140/2020/79805 від 04.09.2020, МД №UA209170/2020/69935 від 24.09.2020.

За правилами ст. 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (частина 1 статті 64); Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (частина 2 статті 64).

Виходячи з вищевикладеного Митний кодекс України вказує на те, що у випадку застосування резервного методу митна вартість обов`язково повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Колегія суддів звертає увагу, що текст рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару не містить жодних відомостей про подібність товарів за поданою заявником через декларанта митною декларацією товарам за митними деклараціями №UA209140/2020/79805 від 04.09.2020, №UA209170/2020/69935 від 24.09.2020 про схожість умов поставки товару.

Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номера митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі №520/10386/2020.

Другорядний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень.

Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Таким чином, документами, наданими позивачем контролюючому митному органу при здійсненні митного оформлення товару, у їх сукупності підтверджуються всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

Отже, відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження не було надано достатніх доказів наявності правових підстав для коригування заявленої позивачем митної вартості товару за другорядним методом.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідач не довів правомірність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UА209000/2020/210029/2 від 05.11.2020 та картки відмови Галицької митниці Держмитслужби в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 209140/2020/00621 від 05.11.2020.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 по справі № 520/17591/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 16.07.2021 року