Справа № 160/7288/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 160/7288/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
07.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи за Списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи позивача з 03.04.1986 р. по 14.02.1989 р. та з 03.02.1998 р. по 03.02.2002 р. та відмову у призначенні позивачу пенсії за віком за Списком №2;
- зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 03.04.1986 р. по 14.02.1989 р. та з 03.02.1998 р. по 03.02.2002 р. до стажу роботи за Списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та призначити позивачу пенсії за віком за Списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 21 жовтня 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7288/2, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 28.05.2020 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
04 червня 2021 року до канцелярії суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 21.10.2020р. позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області була подана заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 із відповідним пакетом документів. За результатом розгляду пред`явлених документів було встановлено, що позивач працював: з 03.04.1986 по 23.07.1987 - електромонтером (черговим) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива; з 24.07.1986 по 31.07.1988 - старшим (черговим) електромонтером з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива; з 03.02.1998 по 03.02.2002 - старшим електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій, зайнятим в котлотурбінних цехах та на подаванні палива з 01.08.1988 по 14.02.1989. З метою підтвердження пільгового стажу за вищезазначений період роботи позивачем була пред`явлена довідка, видана Відокремленим підрозділом «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», в якій зазначено, що позивач працював у якості електромонтера (чергового), старшого (чергового) електромонтера повний робочий день з посиланням на Список №2. Так, на період роботи позивача діяли Списки №1 і №2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162. Згідно з розділом XIV "Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство для виробничих потреб" Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, право на пільгову пенсію мають електромонтери чергові. Згідно з розділом ХХІІІ «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, правом на пільгову пенсію користуються електромонтери, зайняті на обслуговуванні, ремонті котельного, турбінного (парогазотурбінного) устаткування, устаткування паливоподавання і пилоприготування, що забезпечують його роботу засобів вимірювання та автоматики. При цьому, в переліку атестованих професій, відповідно до наказів про атестацію робочих місць від 30.12.1994 за №1105, від 02.06.2000 №375 по підприємству (які були пред`явлені позивачем для розгляду) за Списком №2 електромонтери (чергові) та старші електромонтери з обслуговування електроустаткування відсутні. Таким чином, законні підстави для зарахування до пільгової стажу за Списком №2 вищезазначених періодів роботи позивача у Відокремленому підрозділі «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго» відсутні. Отже, з урахуванням вищевикладеного та згідно наданих документів права на призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на дату звернення позивач не має у зв`язку із відсутністю пільгового стажу за Списком №2. За таких обставин, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Крім того, відповідач зауважив про дискреційність повноважень пенсійного органу щодо прийняття певного рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії особі в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів, втручання в які з боку суду є неприпустимим.
Крім того, 04.06.2021р. на виконання вимог ухвали суду від 12 травня 2021 року представником відповідача до суду надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 243, 250, 257, 258, 262, 263 КАС України, а також з урахуванням того, що з 31.05.2021р. по 18.06.2021р., включно та з 22.06.2021 по 25.06.2021 р., включно суддя Турова О.М. перебувала у щорічній відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні, а рішення суду ухвалено першого робочого дня.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2020р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Апостолівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (сервісний центр) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.10.2020р. відділ з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області листом №0400-0305-8/108296 від 12.11.2020р. відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що згідно з наданими документами та даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування загальний стаж роботи позивача на дату звернення становить 38 років 6 місяців 22 дні, пільговий стаж за Списком № 2 - не зараховано, при цьому, періоди роботи, вказані у довідці №100/132 від 15.10.2020р. ВП «Криворізька теплова електрична станція», не можливо зарахувати до пільгового стажу за Списком №2, оскільки такі періоди у цій довідці зазначені з посиланням на постанову Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р., проте їй не відповідають, а в переліку атестованих професій відсутні електромонтери (чергові).
18.11.2020р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо роз`яснення підстав вищезазначеної відмови у призначенні пенсії, викладеної у листі №0400-0305-8/108296 від 12.11.2020р.
Незгода позивача з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Розділу XIV-1 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №2 в даному випадку, зайнятість на таких роботах протягом повного робочого дня, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця за умовами праці після 21.08.1992 року, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та страхового стажу, і досягнення відповідного віку, встановленого законом.
При цьому суд зауважує, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Зеленодольським СВМ Апостольського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 18.11.1997р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на день звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (21.10.2020р.) позивачеві виповнилося 58 років.
Згідно з відомостями пенсійної справи позивача, його загальний страховий стаж складає 38 років 6 місяців 22 дні.
Постановою Радою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. «Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах» було затверджено, зокрема, Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, відповідно до розділу XIV «Електростанції, енергопоїзда, паросилове господарство для виробничих цілей» якого згідно з пунктом а) робітники до Списку №2 відносилися: «Слюсарі і електромонтери чергові, слюсарі і електромонтери з ремонту і обслуговування устаткування і автоматики в цехах: котельних, машинних (теплосилових), подачі палива і пилуприготування».
Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. N637.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 подано трудову книжку серії НОМЕР_2 , яка містить записи №№9-12 та №№17-18 щодо спірних періодів роботи позивача, відповідно до яких ОСОБА_1 працював в:
Ордена Трудового Червоного Прапора Криворізька державна районна електрична станція імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції:
- 03.04.1986р. прийнятий в електричний цех електромонтером (черговим) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива ТТУ п`ятої групи кваліфікації за направленням Міністерства енергетики и електрифікації УРСР після закінчення Харківського політехнічного інституту (наказ №288-к від 01.04.1986);
- 24.07.1987р. переведений в електричному цеху старшим (черговим) електромонтером з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива ТТУ (наказ №678-к від 24.07.1987р.);
- 01.08.1988р. у зв`язку із введенням нових тарифних умов оплати праці установлена в електричному цеху професія старший електромонтер з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива шостої групи кваліфікації (наказ №341 від 30.06.1988р.);
- 15.02.1989р. переведений начальником зміни електричного цеху (наказ №132 від 06.02.1989р.);
Криворізька теплова електрична станція:
- 03.02.1998р. прийняти в електричний цех старшим електромонтером з обслуговування електроустаткування електростанцій, зайнятим в котлотурбінних цехах та на подаванні палива шостої групи кваліфікації (наказ №114к від 02.02.1998р.);
- 04.02.2002р. переведений начальником зміни електричного цеху (наказ №92к від 31.01.2002р.).
Також відповідно до наданих, як до пенсійного органу, так і суду, наказів №1105 від 30.12.1994р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Спискам №1 та №2» та №375 від 02.06.2000р. «Про пільгове пенсійне забезпечення» судом встановлено, що посади «старший електромонтер з обслуговування електрообладнання електростанції» та «електромонтер з обслуговування електрообладнання електростанції» відносяться до робочих місць, на яких за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.
Як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області №0400-0305-8/108296 від 12.11.2020р., відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно зі ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», посилаючись на те, що періоди роботи, вказані у довідці №100/132 від 15.10.2020р. ВП «Криворізька теплова електрична станція», не можливо зарахувати до пільгового стажу за Списком №2, оскільки такі періоди у цій довідці зазначені з посиланням на постанову Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р., проте їй не відповідають, а в переліку атестованих професій відсутні електромонтери (чергові).
Водночас, як було вказано вище, постановою Радою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. «Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах» було затверджено, зокрема, Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, відповідно до розділу XIV «Електростанції, енергопоїзда, паросилове господарство для виробничих цілей» згідно пункту а) робітники якої до Списку №2 відносилися: «Слюсарі і електромонтери чергові, слюсарі і електромонтери з ремонту і обслуговування устаткування і автоматики в цехах: котельних, машинних (теплосилових), подачі палива і пилуприготування».
Отже, посада електромонтера чергового з обслуговування устаткування в цехах електростанцій, зокрема, котельних та подачі палива, у розумінні постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. віднесена до Списку №2.
При цьому, записами трудової книжки позивача та довідкою від 15.10.2020р. №100/132 уточнюючою особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, виданою відокремленим підрозділом «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», підтверджено, що протягом періоду з 03.04.1986р. по 14.02.1989р. позивач працював повний робочий день на посадах «електромонтер (черговий) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива» та «старший електромонтер (черговий) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива», які фактично були включені до Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Радою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р., що спростовує твердження відповідача про невідповідність посади позивача такому Списку.
Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду його роботи з 03.04.1986р. по 14.02.1989р. на посадах «електромонтер (черговий) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива» та «старший електромонтер (черговий) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива» через відсутність наказу про проведення атестації робочого місця за цей період, суд зазначає таке.
Як зазначалося вище, п.3 Порядку №383, зокрема, передбачено, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Оскільки відповідно до п.3 Порядку №383 вимоги щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці введені в дію після 21.08.1992 року, то для підтвердження права на зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 03.04.1986р. по 14.02.1989р. на посадах «електромонтер (черговий) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива» та «старший електромонтер (черговий) з обслуговування електроустаткування в котлотурбінних цехах та на подаванні палива» з повним робочим днем у шкідливих умовах, про що вказано в уточнюючій довідці від 15.10.2020р. №100/132, виданій відокремленим підрозділом «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», накази про результати атестації цих робочих місць за умовами праці не потрібні.
Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 періоду його роботи на посаді старшого електромонтера з обслуговування електроустаткування електростанцій, зайнятого в котлотурбінних цехах та на подаванні палива, з 03.02.1998р. по 03.02.2002р. через відсутність наказу про проведення атестації робочого місця за цей період, суд зазначає таке.
За змістом приписів п.1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (далі Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Згідно з п.2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Пунктом 4 Порядку №442 визначено, що атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.
Відповідно до п.10 Порядку №442 результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
При цьому, п.11 Порядку №442 (в редакції, що діяла в спірний період) передбачено, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці.
Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Уразі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Крім того, з аналізу зазначених вище правових норм слідує, що обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку №2, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
За таких обставин, суд вважає, що як факт проведення, своєчасність та правильність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених п.4 Порядку №442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Судом встановлено, що відповідно до наказів Криворізької ТЕС №1105 від 30.12.1994р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права робітників на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2» та № 375 від 02.06.2000р. «Про пільгове пенсійне забезпечення» посади «старший електромонтер з обслуговування електроустаткування електростанції», а також додатків до них №1 «Перелік робочих місць, на яких за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення», посада «старший електромонтер з обслуговування електроустаткування електростанції» у котлотурбіному цеху є атестованою.
При цьому, як зазначалося вище, відповідно до записів, наявних в трудовій книжці позивача, та довідки від 15.10.2020р. №100/132 уточнюючої особливий характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, виданої відокремленим підрозділом «Криворізька теплова електрична станція» АТ «ДТЕК Дніпроенерго», протягом спірного періоду з 03.02.1998р. по 03.02.2002р. ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день саме на посаді: старший електромонтер з обслуговування електроустаткування електростанції, зайнятий в котлотурбінних цехах та на подаванні палива, і саме ця посада зазначена як атестована у вищевказаних наказах Криворізької ТЕС №1105 від 30.12.1994р. «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для підтвердження права робітників на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2» та № 375 від 02.06.2000р. «Про пільгове пенсійне забезпечення» посади «старший електромонтер з обслуговування електроустаткування електростанції», що спростовує твердження відповідача про відсутність атестації цього робочого місця позивача протягом періоду з 03.02.1998р. по 03.02.2002р.
Незмінність особливо важких та особливо шкідливих умов праці на посаді: старший електромонтер з обслуговування електроустаткування електростанцій, зайнятий в котлотурбінних цехах та на подаванні палива згідно зі Списком № 2 підтверджена черговою атестацією робочих місць за умовами праці, що проводились у період роботи позивача за даною професією в Криворізькій ТЕС.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на встановлення судом протиправності відмови відповідача зарахувати позивачеві до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періодів його роботи з 03.04.1986р. по 14.02.1989р. та з 03.02.1998р. по 03.02.2002р., суд, з метою відновлення вказаного порушеного права позивача доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди його роботи з 03.04.1986р. по 14.02.1989р. та з 03.02.1998р. по 03.02.2002р., та про задоволення позовних вимог в цій частині.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відносно зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з 21 жовтня 2020 року, з огляду на таке.
Так, у рішеннях у справах Клас та інші проти Німеччини, Фадєєва проти Росії, Єрузалем проти Австрії Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст.2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.
Як зазначалося вище, частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.10.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на положення вказаної статті, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Керуючись ст. ст. 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 29.06.2021 року.

Суддя: О.М. Турова