Справа № 415/4193/21
Суддя: Луньова Д. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Луньової Д.Ю.,

секретаря судового засідання Жукової Д.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пішого Володимира Івановича (місцезнаходження: вул. Штейгерська 8, м. Лисичанськ, Луганська область, 93100), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Ф. Ернеста, буд. № 3 м. Київ, 03048) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з даним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН № 4295764 від 03 червня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити, судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 червня 2021 року поліцейський Піший В.І. розглянув адміністративний матеріал та виніс постанову серії ЕАН № 4295764, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що ним не порушувались Правила дорожнього руху України в час та за обставинами, що були зазначені поліцейським УПП в постанові. Щодо суті правопорушення позивач пояснив, що під час проїзду регульованого перехрестя, рухаючись у транспортному потоці, він закінчував маневр на жовтий сигнал світлофору, оскільки іншого порядку проїзду за рухом транспортних засобів через перехрестя без застосування екстреного гальмування не має, застосування якого, в свою чергу, призвело б до створення аварійної ситуації. Позивач зазначає він передусім керувався п. 8.11 ПДР. Позивач також вважає, що його права порушені складанням незаконної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та позбавлення його права на правову допомогу.

Ухвалою судді Лисичанського міського суду Луганської області Луньової Д.Ю. від 22 червня 2021 року справу прийнято до провадження та призначено судове засідання, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департамент патрульної поліції.

Копії ухвали від 22 червня 2021 року було направлено позивачу, відповідачу та третій особі в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. 06 липня 2021 року надав суду клопотання в якому просив розгляд справи провести без його участі, долучив до матеріалів диск з відеозаписами.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи - Департаменту патрульної поліції до суду не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Предметом судового дослідження в даному випадку є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4295764 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. зі змісту постанови вбачається наступне.

03 червня 2021 року об 11 годині 04 хвилини за адресою: вул. Заводська біля буд. № 32 в м. Рубіжному ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України.

В графі "до постанови додаються" зазначено «відео з камер DSJX300191_BB0191, відео з відеореєстратора».

Розглядаючи справу по суті, суд робить наступні висновки.

Щодо процедури: у даному випадку розгляд справи відбувся на місці зупинки транспортного засобу, протокол не складався. Такі дії відповідача не суперечать вимогам КУпАП. Повноваження відповідача в цій частині позивач не оспорює.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адміністративного стягнення посадова особа відповідно до вимог ч. 3 ст. 33, ст. 34, ст. 35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази. У разі заперечень водія - мають містити відомості про його позицію (пояснення, заперечення, тощо).

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог КУпАП до порядку притягнення до адміністративної відповідальності, доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності, а також наявність події та складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Згідно приписів КАС України саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести наявність події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Згідно оскаржуваної постанови відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого жовтий сигнал світлофора забороняє рух транспортних засобів і попереджає про наступну зміну сигналів.

На обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем наданий диск з відеозаписами. Позивачем на підтвердження позовних вимог наданий диск з відеозаписом з відео реєстратора. Надані сторонами докази суд вважає належними та допустимими.

З досліджених в судовому засіданні доказів, наданих сторонами, вбачається, що 03 червня 2021 року об 11 годині 04 хвилини року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Renault Trafic, державний номер НОМЕР_2 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. ґ ПДР України - порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно Правил дорожнього руху України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів (пп. ґ п. 8.7.3 ПДР України).

Відповідно до п. 8.10. ПДР України у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуванною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. (Постанова Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 751/5437/17).

Відповідно до п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 ПДР України, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення дорожнього руху.

З досліджених доказів вбачається, що місцем події є регульоване перехрестя перед яким встановлений дорожній знак 5.62 «Місце зупинки». Позивач наближався до вказаного перехрестя коли світлофор показував зелений миготливий сигнал, в цей час позивач, збільшив швидкість транспортного засобу. В той час коли позивач ще не почав проїжджати перехрестя на світлофорі загорівся жовтий сигнал, вказана обставина підтверджується доказами наданими як позивачем так і відповідачем. Тобто позивач почав проїжджати перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Враховуючи викладене, оцінивши дорожню обстановку, роботу світлофора, рух та розташування всіх транспортних засобів, суд вважає, що позивач об`єктивно розуміючи, що не встигне проїхати перехрестя на миготливий зелений сигнал збільшував швидкість, однак, міг і мав час для зупинки свого транспортного засобу відповідно до вимог Правил дорожнього руху України, але не зробив цього, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Докази, надані сторонами, в повній мірі підтверджують скоєне позивачем адміністративне правопорушення, а також підтверджують, що відповідач діяв правомірно, на підставі та у межах повноважень при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому оскаржувана постанова прийнята за наявності достатніх для цього підстав.

Переглянувши відеозапис DSJX300191_BB0191 встановлено, зупинивши транспортний засіб позивача відповідач повідомив причину зупинки, далі позивачу були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП та 63 Конституції України. Клопотань позивач не заявив, зазначив, лише, що має намір оскаржити постанову. Тому, суд не бере до уваги довід позивача про ненадання відповідачем можливості скористатись правами передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом на правову допомогу.

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, суд встановив відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пішого Володимира Івановича (місцезнаходження: вул. Штейгерська 8. М. Лисичанськ, Луганська область, 93100), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Ф. Ернеста, буд. № 3 м. Київ, 03048) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення -відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 271 КАС України копії рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ст. 286 КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.Ю. Луньова