Справа № 727/4078/21
Суддя: Танасійчук Н. М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4078/21
Провадження № 2-а/727/49/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді: Танасійчук Н.М.

за участю секретаря: Желик І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП в Чернівецькій області Ладан Тетяни Іванівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора поліції УПП в Чернівецькій області Ладан Тетяни Іванівни, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення.

Посилався на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4138377 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

У постанові вказується про те, що він, 29.04.2021 року о 17 год. 19 хв. в с. Атаки, траса АН-03 306 км, керуючи транспортним засобом не виконав вимогу горизольтальної дорожньої розмітки та перетнув вузьку лінію 1.1. чим порушив п.8.5.1 ПДР України- а саме порушив вимоги горизонтальної розмітки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Із зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, оскільки він правопорушення не вчиняв та доказів на підтвердження факту порушення у працівників поліції немає.

Так, він дійсно 29.04.2021 року о 17.год. 19 хв. в с. Атаки керував транспортним засобом Citroen С5, державний номерний знак НОМЕР_1 , попереду нього рухався поодинокий транспортний засіб марки ВАЗ 2101, зі швидкістю менше 30 км/год. Для забезпечення безпеки дорожнього руху, він здійснив обгін вказаного транспортного засобу та перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. ПДР.

Він не порушував п. 8.5.1 ПДР, адже згідно Прапвил дорожнього руху п.1.30 передбачає, що як вийняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1. для обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год. Під час зупинки його транспортного засобу він пояснював це працівникам поліції, на що працівником поліції було вказано, що транспортний засіб який він обганяв, рухався зі швидкістю 65 км/год. Це не відповідає дійсним обставинам справи, крім того жодного підтвердження належними та допустимими доказами порушення ПДР надано йому не було.

Просив скасувати постанову серії ЕАН 4138377 від 29.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень та закрити провадження справі. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідачем та представником відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області відзив на позовну заяву подано не було.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.268 КАС України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннями ст.268 КАС України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомив.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч.3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4138377 від 29.04.2021 року позивача ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.12).

У постанові зазначено, що 29.04.2021 року о 17 год. 19 хв. в с. Атаки, траса АН-03 306 км, водій керуючи транспортним засобом не виконав вимогу горизольтальної дорожньої розмітки та перетнув вузьку лінію 1.1. чим порушив п.8.5.1 ПДР України- порушення вимог горизонтальної розмітки (а.с.12).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням єперевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Статтею 258 КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення без складання відповідного протоколу відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» зазначено відео з нагрудної боді камери СЕ00071, (а.с.12), однак в матеріалах справи такий відеозапис відсутній.

В позовній заяві позивач вказує, що жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення немає, він не заперечує факт керування транспортним засобом та вказує, що попереду нього рухався поодинокий транспортний засіб марки ВАЗ 2101, зі швидкістю менше 30 км/год., якого він обігнав. Він не порушував п. 8.5.1 ПДР, адже згідно Правил дорожнього руху п.1.30 передбачає, що як вийняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1. для обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше 30 км/год.

При цьому, відповідачем як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження власної позиції.

Відеозаписів з нагрудних бодікамер поліцейських чи реєстратора з поліцейського авто, на яких міг би бути відображений факт вчинення ОСОБА_1 вказаного у постанові правопорушення суду не представлено.

Тобто, з огляду на вищевикладене, доводи позивача відповідачем не спростовані та заслуговують на увагу.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 122 КУпАП, не долучено до матеріалів справи.

Так, доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм ПДР.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Також, в постанові зазначено, що водій порушив п. 8.5.1. ПДР. Проте, у вказаному пункті ПДР зазначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил. Заборона перетинати лінії 1.1 і 1.3 встановлена пунктом 34.1 ПДР на який в постанові відсутні посилання.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові не надав, відзив до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 20, 77, 139, 159, 205, 229, 241-246, 255, 268, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора поліції УПП в Чернівецькій області Ладан Тетяни Іванівни, управління патрульної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН 4138377 від 29.04.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( проживає АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( паспорт серії НОМЕР_2 ) понесені судові витрати розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: