Справа № 200/6371/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 р. Справа№200/6371/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в якому позивач просить суд:

- визнати дії управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо припинення нарахування щомісячних страхових виплат протиправними;

- зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборгованість зі страхових виплат за період з 01.10.2019 року по 30.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач з 18.01.2010 року перебуває на обліку відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Советському районі м. Макіївки Донецької області. У період з 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2015 року позивач як внутрішньо переміщена особа перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Селидівському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 2016 року позивачу були припинені страхові виплати. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року по справі № 200/11498/19-а, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 року, позивачу виплачено заборгованість з 01.06.2016 року по 30.09.2019 року. З 30.09.2019 року нарахування щомісячних страхових виплат позивачу припинено. Представником позивача до відповідача був направлений адвокатський запит про надання інформації щодо розміру заборгованості та причин невиплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 . Листом від 01.04.2021 року № 01-07/15-692 представника позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 припинено нарахування щомісячних страхових виплат та заборгованість за період заборгованість з 01.06.2016 року по 30.09.2019 року позивачу виплачено. Таким чином, позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що у травні 2020 року на виконання рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.11.2019 року по справі № 200/11498/19-а, яке набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2020 року, позивачу виплачено заборгованість з 01.06.2016 року по 30.09.2019 року. Постановою Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21.05.2020 року № 0535/51199/51199/15 ОСОБА_1 затримали виплату щомісячної страхової виплати з 01.10.2019 року у зв`язку з відсутністю актуального номеру особового карткового рахунку. Позивач у період з 01.10.2019 року по теперішній час не надав актуального номеру свого особового рахунку для відновлення щомісячної страхової виплати. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 року позивачу поновлено строк звернення до суду з даним позовом, відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у цій справі, позов прийнятий до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року у задоволенні клопотання представника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про витребування доказів відмовити.

01 липня 2021 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив наступне. З відзиву на позовну заяву представнику позивача стало відомо про те, що постановою Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21.05.2020 року № 0535/51199/51199/15 ОСОБА_1 затримали виплату щомісячної страхової виплати з 01.10.2019 року у зв`язку з відсутністю актуального номеру особового карткового рахунку. Але раніше на адвокатський запит відповідачем надана відповідь, в якій відповідачем зазначені інші причини припинення виплати страхових виплат позивачеві. Також, представник позивача зазначив,що дія картки ПАТ «Державний ощадний банк України» припинена у зв`язку з відсутністю верифікації та закінченням строку дії. Також зазначено, що позивач перебуває у м. Макіївці. Зараз виїзд на підконтрольну Україні територію для Позивача унеможливлений у зв`язку із діючими карантинними обмеженнями. У зв`язку з цим, лінія розмежування була і є перекритою. Тому перевипустити картку позивач не міг та до скасування карантинних обмежень не зможе. Раніше ним була подана заява про виплату належних йому коштів на рахунок адвоката. Кошти виплачувалися. Тому він вважав, що актуальні реквізити у відповідача є. З урахуванням цього та наведених у відзиві аргументів, на електронну адресу відповідача та Селидівського відділення, позивачем була спрямована заява про спосіб отримання належних йому коштів.

13 липня 2021 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення до відповіді на відзив в яких представник позивача зазначив наступне. Позивачем була спрямована заява про спосіб отримання належних йому коштів. Також відповідач надав оновлену постанову № 0535/51199/51199/16 від 05.07.2021 року «Про затримання щомісячної страхової виплати» в якій підставою затримання є відсутність актуального номеру особового рахунку та відсутність документів, необхідних для продовження раніше призначених виплат.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Селидівському міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області з 01.12.2014 року, у зв`язку з зареєстрованим страховим випадком профзахворювання, отриманим 18.01.2010 року, що не заперечують сторони по справі.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 17 лютого 2001 року вбачається, що місцем проживання ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.08.2017 року № фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 .

Згідно із довідками МСЕК, № 236417 та № 40232, позивачу ОСОБА_1 , встановлена ІІІ група інвалідності безстроково.

Згідно із постановою Селидівського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області від 21 травня 2020 року № 0535/51199/51199/15, Про затримання щомісячної страхової виплати, потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 18 січня 2010 року, має застрахований страховий випадок профзахворювання, що отримане 18 січня 2010 року.

Відповідно до ст.ст. 44, 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постановлено:

1. Затримати потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 51199, номер випадку 51199, щомісячну страхову виплату в розмірі 2763,61 грн.

Підстава затримання: Відсутність актуального номеру особового карткового рахунку.

Виплату затримано з 01 жовтня 2019 року.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 01.04.2021 року № 01-04/15-692 представника позивача повідомлено про те, що відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.1.2019 року по справі № 200/11498/19-а з 01.06.2016 року по 30.09.2019 року позивачу була виплачена заборгованість по страховим виплатам.

Згідно із постановою Селидівського міського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Донецькій області від 05.07.2021 року № 0535/51199/51199/16, Про затримання щомісячної страхової виплати, потерпілий ОСОБА_1 перебуває на обліку з 18 січня 2010 року, має застрахований страховий випадок профзахворювання, що отримане 18 січня 2010 року.

Відповідно до ст.ст. 44, 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», постановлено:

1. Затримати потерпілому ОСОБА_1 , номер справи 51199, номер випадку 51199, щомісячну страхову виплату в розмірі 2763,61 грн.

Підстава затримання: Відсутність актуального номеру особового карткового рахунку, відсутність документів необхідних для продовження раніше призначених страхових виплат.

Виплату затримано з 01 жовтня 2019 року.

2. Постанова про затримання щомісячних страхових виплат від 05.07.2021 року № 0535/51199/51199/16 викладена в новій редакції як доповнення до постанови від 21.05.2020 року № 0535/51199/51199/15.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За приписами статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: "перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою" (параграф 30).

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).

За рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України»: перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (надалі Закон № 1105-XIV).

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Частиною першою статті 46 Закону № 1105-XIV визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, відповідач згідно із постановою від 21 травня 2020 року № 0535/51199/51199/15 та постаново від 05.07.2021 року № 0535/51199/51199/16 затримав потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату на підставі не надання актуального номеру особового карткового рахунку та документів необхідних для продовження раніше призначених страхових виплат.

Суд зазначає, що положення статті 46 Закону № 1105-XIV не містять такої підстави для припинення страхових виплат як не надання актуального номеру особового карткового рахунку та документів необхідних для продовження раніше призначених страхових виплат. Крім того, як зазначає відповідач, у травні 2020 року позивачу було виплачено заборгованість по страховим виплатам за період з 01 червня 2016 року по 30 вересня 2019 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з заявою від 28.04.2021 року, в якій просив перераховувати страхові виплати на відповідний рахунок.

Водночас відповідачем не вказано іншої норми закону, яка передбачає припинення страхових виплат позивачу, тобто не вмотивовано яким законом керувався відповідач при припиненні страхових виплат.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовими заявами можуть проводитись публічним акціонерним товариством «Укрпошта» з доставкою додому за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб; для ідентифікації одержувачів пенсій, які є внутрішньо переміщеними особами, та забезпечення виплати пенсій таким особам проводиться емісія платіжних карток, які водночас є пенсійними посвідченнями, із зазначенням на них графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Згідно з п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

Пунктами 9 - 11 вказаної Постанови визначено, що між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку. Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Отже, згідно з наведеними нормами орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України зобов`язаний виплачувати пенсію на відповідний банківський рахунок згідно із поданою одержувачем страхових виплат у відповідності до вказаних норм заяви.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що затримання 01 жовтня 2019 року виплати позивачу раніше призначеної щомісячної страхової виплати здійснено відповідачем за відсутності підстав, передбачених частиною першою статті 46 Закону № 1105-ХIV, та підстав, передбачених іншим законом.

Відповідно до частини сьомої статті 47 Закону України № 1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України Про оплату праці.

Враховуючи вищевикладені висновки суду, з огляду на положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу з моменту затримання (припинення) страхові виплати у зв`язку з втратою працездатності.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд звертається до положень Конституції України, за якими в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан на час виникнення спірних правовідносин в Україні не запроваджено.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стаття 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно зі статтею 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 29 ЦК України місце проживання фізичної особи це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина шоста статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи страхових виплат право громадянина на призначення йому таких виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Отже, Селидівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є структурним підрозділом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та не має статусу юридичної особи. Тобто, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є головним територіальним органом надання адміністративних послуг, є юридичною особою, та, відповідно, тільки управління має адміністративну процесуальну дієздатність, відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та те, що Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області є юридичною особою та відповідним розпорядником коштів, саме воно є належним відповідачем у даній справі.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є прийняття рішення про визнання протиправними та скасування постанов Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Донецькій області від 21 травня 2020 року № 0535/51199/51199/15 та від 05.07.2021 року № 0535/51199/51199/16 щодо затримання (припинення) виплати ОСОБА_1 страхових виплат з 01 жовтня 2019 року по 30 квітня 2021 року, та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування та виплату страхових виплат ОСОБА_1 з 01 жовтня 2019 року по 30 квітня 2021 року.

Стосовно вимоги про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення щомісячних страхових виплат, суд зазначає, що в даному випадку належним способом захисту, який сприятиме відновленню порушеного права позивача є саме визнання протиправними та скасування постанов від 21 травня 2020 року № 0535/51199/51199/15 та від 05.07.2021 року № 0535/51199/51199/16.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним застосувати висновки Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, які викладені в постанові від 21.08.2018 у справі № 219/3611/17, а саме: Без відкриття позивачем рахунку в установі - Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, у відповідача відсутні правові підстави для виплати страхових виплат з 01.10.2019 року і заборгованість з виплати пенсії, яка повинна нараховуватися відповідачем щомісячно з 01.10.2019 року може бути виплаченою за умови відкриття позивачем рахунку в ПАТ Державний ощадний банк України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Ухвалою суду від 04 червня 2021 року відстрочено сплату судового збору у сумі 908,00 грн. до вирішення справи по суті.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню повністю, лише з коригуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 908,00 грн. стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 52, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у Донецькій області від 21 травня 2020 року № 0535/51199/51199/15 та від 05.07.2021 року № 0535/51199/51199/16 щодо затримання виплати ОСОБА_1 страхових виплат за період з 01.10.2019 року по 30.04.2021 року.

Зобов`язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування та виплату страхових виплат ОСОБА_1 з 01.10.2019 року по 30.04.2021 року на рахунок, відкритий у ПАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім ) грн. 00 коп.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 15 липня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров