Справа № 240/3052/20
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/3052/20
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Токаревої М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом у якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо, не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у відповідності до положень статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 19 років календарної служби;
- визнати протиправні дії Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо встановлення премії за листопад та грудень 2018 року у розмірі 5 відсотків посадового окладу;
- зобов`язати Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" нарахувати та виплати мені одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, у відповідності до положень статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 19 років календарної служби з урахуванням проведених раніше виплат.
- зобов`язати Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" нарахувати та виплати премії за листопад та грудень 2018 року у розмірі 10 відсотків посадового окладу з урахуванням проведених раніше виплат.
В обґрунтування позову вказано, що він 29.12.2018 звільнився з Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)". Загальна вислуга років на час звільнення у календарному обчисленні становила 19 років 09 місяців 12 днів. На своє звернення він отримав відповідь, що одноразова грошова допомога була нарахована та виплачена у березні 2019 року за 7 повних календарних років служби в ДКВСУ. Крім того, позивач вказує, що йому безпідставно було виплачено премію за листопад-грудень 2018 року у розмірі 5%, тоді, як згідно положення про преміювання мінімальний розмір премії становить 10%.
У встановлений судом строк відповідачем не було подано відзив на позовну заяву.
У встановлений судом строк відповідачем подано відзив за змістом якого він заперечував щодо задоволення позову. В обґрунтування відзиву вказано, що позивач мав статус військовослужбовця з огляду на, що на нього не розповсюджується Кодекс законів про працю України. Крім того, вказує, що індексація не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, тобто не є складовою винагороди за виконану роботу (службу), тому вважає, що у даному випадку відсутні підстави виплатити середній заробіток за час затримки повного розрахунку.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року №211, встановлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.
02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-ІХ, яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу, Кримінального процесуального кодексу, Кодексу адміністративного судочинства України, Господарського кодексу України, Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України.
Згідно п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби" №540-ІХ від 30.03.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, ст.ст.47,79, 80, 162 КАС України (щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, подання відзиву), а також розгляду адміністративної справи продовжувались на строк дії такого карантину.
Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 17.07.2020, визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п.3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим законом. Вказаний Закон набрав чинності 17.07.2020.
Усною ухвалою суду постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною до протоколу судового засідання було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, щодо причин неявки суд не повідомляв, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи.
Позивач подав до суду клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що 29.12.2018 ОСОБА_1 звільнився з Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)".
Загальна вислуга років на час звільнення у календарному обчисленні становила 19 років 09 місяців 12 днів.
Також, з матеріалів справи вбачається, що до 31.03.2011 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та на день звільнення його вислуга становила в календарному обчисленні - 12 років 05 місяців 06 днів.
Листом від 21.02.2020 №5/4/15-1 ОСОБА_1 повідомлено, що одноразова грошова допомога була йому нарахована та виплачена у березні 2019 року за 7 повних календарних років служби в ДКВСУ.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1ст.14 Закону України "Про Державно-кримінальну службу України" до персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України належать особи рядового і начальницького складу, спеціалісти, які не мають спеціальних звань, та інші працівники, які працюють за трудовими договорами в Державній кримінально-виконавчій службі України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992.
Що стосується позовних вимог щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 12 такого Закону, до вислуги років зараховуються, в тому числі, військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України, органах і підрозділах цивільного захисту на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Пунктом 10 Порядку № 393 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
В контексті наведеного суд зазначає, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
З матеріалів справи встановлено, що позивач до 31.03.2011 проходив службу в органах внутрішніх справ та на день звільнення його вислуга становила в календарному обчисленні - 12 років 05 місяців 06 днів., а з серпня 2011 року прийнятий на службу в Державну кримінально-виконавчу службу, з якої 29.12.2018 був звільнений на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Разом з тим, згідно ч. 6 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Згідно листа УМВС України в Житомирській області від 22.11.2019 №Т-138-129 одноразова грошова допомога не нараховувалась та не виплачувалась., оскільки станом на день звільнення він не набув права на дану виплату.
Вказані обставини дають суду підстави до висновку, що при звільненні з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 не набув права на допомогу, передбачену п. 10 Постанови № 393, за період служби в органах внутрішніх справ та відповідно така йому не виплачувалась.
Відтак, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги за весь період проходження служби, включаючи попередній період служби в органах внутрішніх справ.
Таким чином, враховуючи зазначені вище норми та ту обставину, що позивач звільнений зі служби через хворобу, ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" належить до виплатити одноразова грошова допомога за період календарної служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік, з врахування періоду попередньої служби в органах внутрішніх справ.
Що стосується позовних вимог щодо виплати премії за листопад-грудень 2019 року суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2, 4 Розділу 13 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018 № 925/5 (надалі Порядок 925/5), який визначає механізм виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України преміювання осіб рядового і начальницького складу здійснюється згідно з положенням про преміювання, що затверджується в кожному органі та установі, в межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для бюджетних установ у кошторисах, а також фінансових можливостей підприємств установ виконання покарань.
Виплата премії особам рядового і начальницького складу та позбавлення їх премії здійснюються згідно з наказами.
Наведена норма свідчить, що фонд преміювання, утвореного у розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення з урахуванням фактичних обсягів фінансування, затверджених для бюджетних установ у кошторисах. Водночас, це не свідчить, що розмір премії для працівника має бути не менше ніж 10 відсотків.
Єдиним документом, який визначає конкретний розмір премії для працівника є наказ.
З наявного у матеріалах справи копії наказу відповідача від 29.12.2018 № 167/ос-18, зазначено, що премія ОСОБА_1 за грудень 2018 року встановлена в розмірі 10%.
Разом з тим, з наявної у матеріалах копії довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії за останні 24 календарних місці служби від 21.02.2020 №5/4/15-1 вбачається, що у листопаді та грудні 2019 року ОСОБА_1 виплачено премію у розмірі 5%.
З огляду на те, що у наказі від 29.12.2018 № 167/ос-18 розмір премії встановленої ОСОБА_1 визначено у розмірі 10%, а фактично проведено виплату премії за грудень 2019 року у розмірі лише 5%, такі дії відповідача є протиправними.
Разом з тим, суду не надано жодного доказу щодо розміру премії встановленої позивачу за листопад 2019 року, а тому позивач в порушення вимог ст. 77 КАС України не довів суду обставини на яких грунтуються його позовні вимоги.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини та норми законодавства, які їх регулюють суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
В силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 77, 243, 245, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо, не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, у відповідності до положень статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 19 років календарної служби.
Визнати протиправні дії Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо виплати ОСОБА_1 премії за грудень 2018 року у розмірі 5 відсотків посадового окладу.
Зобов`язати Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" нарахувати та виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби, у відповідності до положень статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 19 років календарної служби з урахуванням проведених раніше виплат.
Зобов`язати Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" нарахувати та виплати ОСОБА_1 премію та грудень 2018 року у розмірі 10 відсотків посадового окладу з урахуванням проведених раніше виплат.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1681,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева