Справа № 643/13283/20
Суддя: Крівцов Д. А.
Дата ухвалення: 2021-03-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/15/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Наумкіна О.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить визнати противоправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0289/80700/19 від 14.05.2019, винесену відносно позивача за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позову зазначено, що 14.05.2019 заступником начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П. винесено постанову № 0289/80700/19 про порушення митних правил, передбачених ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, згідно якої на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Зазначена постанова є незаконною, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. На позивача накладено адміністративне стягнення за те, що він протягом встановленого строку не вивіз за митний кордон України транспортний засіб «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - Автомобіль), який ним 20.08.2018 був ввезений на територію України з метою транзиту та терміном вивезення до 30.08.2018 включно. Між тим 25.08.2018, тобто через 4 дні після ввезення позивачем Автомобіля, позивач на Автомобілі здійснив наїзд на жінку, яка внаслідок отриманих травм померла. В рамках кримінального провадження ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2018 на Автомобіль накладено арешт, його передано на зберігання до майданчика тимчасового тримання транспортних засобів. Враховуючи наведене, позивач об`єктивно був позбавлений можливості вивезти Автомобіль за межі України у встановлений строк. Про факт арешту Автомобіля позивач негайно письмово повідомив відповідача, що підтверджується заявою від 28.08.2018, проте відповідач виніс оскаржувану постанову.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі. Пояснив, що Автомобіль до цього часу знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів. Арешт Автомобіля на даний час не скасований, Автомобіль позивачу не повернутий.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що має місце неодноразова неявка відповідача в судове засідання, суд, керуючись положеннями ст. 205 КАС України, приходить до висновку щодо наявності підстав для розгляду справи по суті за відсутності відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2019 заступником начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0289/80700/19, згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України. Згідно вказаної постанови, позивачем 20.08.2018 було ввезено на митну територію України автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 (країна реєстрації - Республіка Польща) з метою транзиту та терміном вивезення до 30.08.2018. У зв`язку з відсутністю зворотного вивезення Автомобіля на позивача накладено вказане вище адміністративне стягнення.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.09.2020 відповідачу був встановлений 8-денний строк з дня вручення даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву. Крім того, учасникам справи в ухвалі було роз`яснено: що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи; що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою з додатками та судовою повісткою про виклик до суду була отримана відповідачем 17.09.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В подальшому відповідач неодноразово отримував повістки про виклик в судове засідання в даній справі.

Таким чином, судом в межах повноважень, визначених КАС України, було вжито необхідних заходів для забезпечення права відповідача подати відзив на позовну заяву, приймати участь в судовому засіданні та надати суду усні пояснення по суті справи, а також надати суду докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідач вказаним правом не скористався, відзив на позовну заяву, а також докази правомірності оскаржуваної постанови, суду не надав, в судове засідання не з`явився.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

На необхідності застосування принципу презумпції невинуватості в справах про адміністративні правопорушення наголосив Верховний Суд в п. 39 Постанови від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, зазначивши, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 року зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд також керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та, відповідно, правомірність оскаржуваної постанови.

При цьому суд враховує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з положень КУпАП, сама по собі не є доказом у справі про адміністративне правопорушення та не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке приймається ним на підставі оцінки доказів у справі про адміністративне правопорушення. Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення, яка надана позивачем, суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.08.2019 року по справі № 712/12830/16-а.

Крім того, суд приходить до висновку, що необґрунтованість оскаржуваної постанови підтверджується наданими позивачем доказами, а саме.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України (далі - МК) для автомобільного транспорту встановлюється такі строки транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно ч. 1 ст. 102 МК митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.

Частиною 3 ст. 470 МК встановлено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 460 МК передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657 (далі - Порядок № 657).

За змістом положень розділу VIII наведеного Порядку № 657:

- аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

- обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Як вбачається з наданої позивачем копії ухвали Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2018, постановленої у справі № 640/15475/18, в редакції ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2018, постановленої у справі № 640/15475/18, зазначеною ухвалою накладений арешт на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та постановлено зберігання транспортного засобу здійснювати на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107. В обґрунтування ухвали зазначено, що з копій матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, згідно якого 25.08.2018 позивач на вказаному Автомобілі здійснив наїзд на невстановленого пішохода, яка в подальшому померла в лікарні.

28.08.2018 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій повідомив про обставини непереборної сили, а саме про те, що Автомобіль є учасником ДТП та знаходиться на штрафмайданчику за вказаною вище адресою. Зазначена заява отримана відповідачем 28.08.2018, що підтверджується штампом відповідача на заяві.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо відсутності вини відповідача у несвоєчасному вивезенні Автомобіля за митну територію України, оскільки вказаний Автомобіль на підставі судового рішення від 29.08.2018 зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання оскаржуваної постанови протиправною суд відмовляє, оскільки положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України, яка є спеціальною нормою, не передбачено такого способу захисту прав позивача в даній категорії справ.

Оцінюючи інші доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Враховуючи підстави, з яких суд задовольняє позовні вимоги, суд не вбачає необхідності надавати оцінку по суті іншим доводам і аргументам позивача, висловленим в позовній заяві.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-77, 241-246, 286, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці Державної фіскальної служби (адреса місцезнаходження: м. Харків, вул. Короленка, 16Б) про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення в справі про порушення митних правил № 0289/80700/19 від 14.05.2019, винесену заступником начальника УПМП та МВ Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П., згідно якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Крівцов