Справа № 400/2520/19
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2021 р. № 400/2520/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

про:визнання п. 5 наказу від 10.05.2019 р. №225 протиправним та його скасування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати п.5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування за фактом переплати коштів» № 225 від 10.05.2019 року про притягнення до матеріальної відповідальності протиправним.

- скасувати п.5 наказу наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування за фактом переплати коштів» № 225 від 10.05.2019 року про притягнення до матеріальної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що наказ є протиправними, оскільки відповідачем порушено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо нього, а не запрошено на свої засідання для надання пояснень, не були відібрані пояснення осіб, що стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Відповідач надав відзив на позов в задоволенні якого просив відмовити зазначивши, що позивач виконуючи обов`язки старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 216 від 19.10.2017 року старшим лейтенантом ОСОБА_1 не було належним чином організовано та здійснено управління стройовою частиною та кадрами, а також належним чином не здійснювався контроль та організація ведення обліку особового складу, що призвело до переплати грошового забезпечення матросу ОСОБА_2 , яку виявлено після проведення аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, матеріали, що містяться у справі, суд встановив таке.

Позивач не погодившись із вищезазначеним наказом, звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Частина перша статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) встановлює, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Позивач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 15.12.2015 року по 05.02.2019 року в різний період на посадах командира взводу, заступника командира десантно-штурмової роти, начальника інформаційно-аналітичної групи, заступника командира роти вогневої підтримки.

Наказом командувача ВМС ЗСУ № 17 від 23.01. 2019 року позивача переведено до військової частини НОМЕР_2 на посаду офіцера-психолога.

Під час переведення до військової частини НОМЕР_2 позивачем здано посаду заступника командира роти вогневої підтримки, пройдено обхідний лист в якому стояли підписи всіх посадових осіб військової частини НОМЕР_1

Також позивачем був написаний рапорт про здачу посади на підставі чого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 про виключення зі списків військової частини НОМЕР_1 та направлення до військової частини НОМЕР_2 .

29.05.2019 року до військової частини НОМЕР_2 надійшов Акт № 5 від 22.05.2019 року з військової частини НОМЕР_1 про приймання-передачу заборгованості внаслідок втрати (нестачі, крадіжки, знищення, пошкодження, псування, або передчасного виведення з ладу) військового майна на суму 2374 грн 34 коп. Зазначено, що дана заборгованість на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не погашена.

Даний Акт складено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про підсумки службового розслідування за фактом переплати коштів» № 225 від 10.05.2019 року.

Згідно пункту 5 даного наказу тимчасово виконуючому обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи матросу ОСОБА_3 відповідно до статті 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі наказано передати матеріали службового розслідування до військової частини НОМЕР_2 для притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_4 до матеріальної відповідальності за порушення вимог статей 12,16,58,59,103,104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, та порушення вимог пунктів 37.10 і 37.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення №260, що призвело до переплати на загальну суму - 2374 гривень 63 копійки до 25 травня 2019 року.

Також, разом з наказом командира військової частини НОМЕР_1 про підсумки службового розслідування № 225 від 10.05.2019 року до Акту заборгованості було додано копію Акту проведення службового розслідування, який був зареєстрований (Акт №81 від 15.05.2019 року) після реєстрації наказу про підсумки службового розслідування.

Відповідно до даного Акту службового розслідування встановлено, що згідно звіту про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідальності фінансово- господарської діяльності військової частини старшим інспектором відділу аудиту у бюджетній сфері Південного територіального управління внутрішнього аудиту, було виявлено факти незаконної виплати грошового забезпечення (переплата грошового забезпечення внаслідок несвоєчасного зняття з грошового забезпечення військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину чи місце служби, невірного встановлення розміру позбавлення премії).

У підпункті 1 частини 2 даного Акту зазначено, що переплати відбулися через порушення вимог статей 12,16,58,59,103,104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, та неналежне виконання службових обов`язків старшим лейтенантом ОСОБА_1 , який на той час тимчасово виконував обов`язки начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , та порушення вимог пунктів 37.10 і 37.14 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення №260, військовослужбовцям, які були звільнені до закінчення календарного року, які вже використали щорічну основну відпустку, так у військовій частині НОМЕР_1 не здійснювалися відрахування в повному розмірі з їхнього грошового забезпечення за дні надлишкового використаної відпустки. Ці порушення призвели до переплати грошового забезпечення(6езпідставні виплати) за дні надлишково використаної відпустки 3 військовослужбовцями на загальну суму - 2374 гривень 63 копійки. Через що відбулася переплата наступним військовослужбовцям, а саме: - молодшому сержанту ОСОБА_5 -1474 грн.14 копійок, молодшому сержанту Штовбонько - 357 іря.80 копійок, старшому матросу Хоцинському -542 грн.69 копійок.

27.06.2019 року, з метою досудового порядку вирішення спору, позивачем було здійснено дзвінок на «гарячу лінію» Call - центру Міністерства оборони України, щодо проведення перевірки за фактом неправомірних дій посадових осіб військової частини НОМЕР_1 .

На дане звернення надійшов лист 08.07.2019 року з Військової служби Правопорядку де зазначено наступне: «За результатами перевірки в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 встановленні порушення вимог законодавства України, що регулює суспільні відносини у сфері звернень громадян, а також порушення вимог «Проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року ». Також разом з даною відповіддю було надано копії документів, від військової частини НОМЕР_1 . Також було надано копію висновку аудиту де зазначено наступне: «старший лейтенант ОСОБА_6 , пояснив, що дані випадки переплат коштів сталися з його вини, та особи, що його заміщувала....старшого лейтенанта ОСОБА_1 ».

Стаття 11 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, зобов`язує військовослужбовця берегти державне майно.

Стаття 16 Статуту Внутрішньої Служби, яка визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України. А також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями,

Стаття 68 Статуту Внутрішньої Служби, яка визначає відповідальність за організацію внутрішньої служби.

Стаття 69 Статуту Внутрішньої Служби, яка зобов`язує знати про справжній стан в підрозділах, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань, організовувати внутрішню службу.

В Акті службового розслідування, а також в підсумках службового розслідування вказано, що переплата сталася в розмірі 2374 грн. 34 коп. в той момент коли позивач тимчасово виконував обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 .

В даному Акті та наказі про притягнення до матеріальної відповідальності позивача є посилання на те, що ним порушені вимоги пунктів 103, 104 Статуту внутрішньої служби України.

Відповідно до пункту 103 Статуту внутрішньої служби України зазначено, що начальник штабу батальйону в мирний і воєнний час відповідає за організацію і підтримання управління підрозділами батальйону, за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за планування та облік бойової підготовки, за підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів, за стан обліку особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів батальйону.

Начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону.

Під час виконання рішень командира батальйону начальник штабу має право віддавати накази підпорядкованим командирові батальйону особам від його імені. Про всі віддані ним накази начальник штабу доповідає командирові батальйону.

Пункт 104 Статуту зазначає, що начальник штабу батальйону зобов`язаний:

розробляти на основі плану бригади і вказівок командира батальйону план бойової підготовки батальйону та контролювати його виконання;

знати фактичний стан справ у підрозділах батальйону та хід виконання поставлених перед ними завдань;

проводити заняття з особовим складом батальйону і керувати підготовкою безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів;

знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону, постійно вести з ними індивідуально-виховну роботу та роботу з підвищення рівня їх підготовки за спеціальністю;

організовувати зв`язок у батальйоні, перевіряти стан і бойову готовність засобів зв`язку, розробляти заходи для прихованого управління військами та здійснювати контроль за їх виконанням;

забезпечувати своєчасне і правильне доведення наказів командира батальйону та старших начальників до особового складу, перевіряти їх виконання;

організовувати несення внутрішньої служби у батальйоні, перевіряти підготовку осіб, призначених у добовий наряд, і несення ними служби;

вести облік бойової підготовки;

знати наявність особового складу в підрозділах батальйону, не менше ніж один раз на три місяці перевіряти в підрозділах стан та облік озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, спорядження, статутів, порадників, навчальних посібників та інших матеріальних засобів, а облік особового складу - щомісяця, контролювати якість занять з питань додержання вимог безпеки на заняттях і під час роботи;

своєчасно готувати і надсилати до штабу бригади відповідні донесення.

Проте суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, щодо того, що позивачем виконувались обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 та він був наділений повноваженнями начальника штабу. Жодних наказів про те, що, Цисар 1.О., тимчасово виконую обов`язки начальника штабу військової частини НОМЕР_1 також суду не надано.

Як передбачено статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільноправової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5 статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою статті 3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини 2 вказаної статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди? 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків? 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою? 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (частина третя статті 3 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до ч. 1 статті 5 даного Закону №160-ІХ (обмежена матеріальна відповідальність) визначено, що особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону №160-ІХ. Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Згідно з пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

За наслідками службового розслідування позивача притягнуто до матеріальної відповідальності.

Актом службового розслідування №81 від 15.05.2019 року порушено вимоги Наказу Міністра оборони України № 608 від 21.11.2017 року, а саме розділ 5 пункт 3.

Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Зазначене вище свідчить, що відповідачем, під час проведення службового розслідування, не було дотримано вимог нормативно-правових актів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуваний пункт наказу прийнятий без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття, без доведеності вини позивача, відтак є протиправними. В свою чергу, прийняття протиправного наказу у відношенні позивача призвело до безпідставного стягнення з нього 2374,34 грн.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії, чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи відповідач не довів правомірності спірного пункту 5 Наказу від 10.05.2019 р. №225

Отже позов належить задовольнити.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач на підставі ст. 5 ч. 1 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) задовольнити.

2. Визнати дії Військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2019 року №222 "Про підсумки службового розслідування за фактом переплати коштів" протиправним.

3. Визнати протиправним та скасувати пункт 5 накау командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2019 року №222 "Про підсумки службового розслідування за фактом переплати коштів" про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник