Справа № 200/6317/21
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 р. Справа№200/6317/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

18 травня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку розміру пенсії відповідно до абзаців 1-2 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 (далі Постанова № 393) та щодо відмови виплатити пенсію в повному обсязі без обмежень та додаткових умов;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до абзаців 1-2 пункту 7 Постанови № 393 та виплатити на користь позивача суму недоплаченої пенсії, починаючи з 18 листопада 2020 року, в повному обсязі без обмежень та додаткових умов з вищенаведеної дати (позовні вимоги викладено з урахуванням заяви від 07 червня 2021 року).

Позовні вимоги вмотивовано тим, що при призначенні пенсії, зокрема при розрахунку розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, відповідачем протиправно застосовано абзац 7 пункту 7 Постанови № 3937 та відповідно протиправно здійснено розрахунок з урахуванням лише 7 місяців служби з 01 березня 2018 року по 29 жовтня 2018 року, а не 24 місяців, як це передбачено абзацом 3 пункту 7 Постанови № 3937. Вважає, що абзац 7 пункту 7 Постанови № 3937 не поширюється на нього, оскільки строк служби на день звільнення становив більше ніж 24 календарні місяці служби, а тому просить захистити порушене право в межах шестимісячного строку звернення до суду - з 18 листопада 2020 року.

Крім того, позивачем наведено судову практику у справах № 420/4534/19, № 200/11128/20-а, яка відображає викладену ним правову позицію.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Після усунення недоліків ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано у відповідача докази наявності підстав для застосування абзацу 7 пункту 7 Постанови № 3937.

07 липня 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в позові, зазначаючи на правомірне застосування абзацу 7 пункту 7 Постанови № 3937. Вважає, що вказаний абзац підлягає застосування до всіх осіб, які звільнені із служби з 1 березня 2018 року та пізніше, а не лише до тих, чий строк служби на день звільнення становив менше ніж 24 календарні місяці служби.

Клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження не підлягає розгляду на підставі частини сьомої статті 260 КАС України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З 03 квітня 1997 року по 29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 згідно з записами № 5, 6 його трудової книжки проходив службу в органах податкової міліції.

29 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з посади та податкової міліції Головного управління ДФС у Донецькій області, стаж служби в органах податкової міліції на день звільнення становив 21 рік 06 місяців 26 днів, що підтверджується витягом із наказу від 23 жовтня 2018 року № 352-о, поданням про призначення пенсії.

З 30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

За відомостями протоколу за пенсійною справою (ДПА) від 12 грудня 2018 року пенсія призначена, виходячи з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 7 330 грн; оклад за військовим званням 1 410 грн, надбавка за вислугу років (45%) 3 933 грн; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення 5 767, 71 грн.

При розрахунку розміру середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення відповідачем застосовано абзац 7 пункту 7 Постанови № 3937.

Обґрунтування розрахунку розміру середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення наведено відповідачем у відзиві: загальна сума 40 374 грн, яка складається з 5 374, 50 грн надбавки за таємність за березень вересень 2018 року, 28 663 грн щомісячної премії за березень вересень 2018 року, 6 336, 50 грн надбавки за особливості проходження служби за вересень 2018 року, була поділена на 7 - кількість місяців перед звільненням, починаючи з 01 березня 2018 року (березень-вересень).

За змістом відповідей в листах від 31 січня 2019 року № ВЕБ-05001-Ф-С-19-000344, від 04 лютого 2020 року № 2709-32833/К-03/8-2800/20 скарги позивача щодо невірного розрахунку пенсії залишено відповідачем без задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Ця постанова поширюється і на осіб начальницького складу податкової міліції згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року № 1716, до яких, у свою чергу, відноситься позивач.

Абзацами 1-3 пункту 7 Постанови № 393 встановлено загальний порядок обчислення розміру пенсії, у тому числі порядок обчислення розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Так, відповідно до абзаців 1-3 пункту 7 Постанови № 393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

відповідних окладів за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Враховуючи, що позивач має безперервний стаж служби в органах податкової міліції на день звільнення 21 рік 06 місяців 26 днів, то наявні підстави для застосування при розрахунку суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення періоду в 24 місяці.

Згідно з абзацом 7 пункту 7 Постанови № 3937 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Відповідач вважає, що в аспекті обставин цієї справи вказаний абзац підлягає застосуванню в наступному контексті: для осіб, які звільнені із служби, […], з 1 березня 2018 року та пізніше, […], середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.

З огляду на викладений контекст єдиною умовою для застосування абзацу 7 пункту 7 Постанови № 3937, на думку відповідача, є звільнення особи з 1 березня 2018 року та пізніше. Така умова як наявність строку служби менше ніж 24 календарні місяці відноситься до відряджених осіб та осіб, які померли (загинули) в зазначений період.

Суд зазначає, що редакція абзацу 7 пункту 7 Постанови № 3937 підлягає застосуванню, виходячи із сукупного аналізу норм абзацу 7, а не вирваного контексту.

Так, на реалізацію положень Закону від 09 квітня 1992 року № 2262-XII Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року прийнято постанову № 393, пункт 7 якої передбачав загальне правило визначення розміру суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 пункт 7 доповнено новим правилом (на сьогоднішній день 4 абзац), залишивши загальне правило визначення розміру суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

У подальшому законодавець для узгодженості одночасно вносить зміни і до абзацу 3, і до абзацу 4 пункту 7 Постанови № 3937.

На сьогоднішній день абзац 4 пункту 7 Постанови № 3937 передбачає, що для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби ([…]), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з січня 2008 року на кількість таких місяців.

Редакція норми є однозначною і передбачає, що для застосування при розрахунку суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення фактичної кількості місяців служби з січня 2008 року необхідна наявність двох умов: 1) звільнення особи із служби у 2008 році та пізніше, 2) наявність на час звільнення менш як 24 календарні місяці служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 пункт 7 доповнено новим абзацом, який застосовано відповідачем при розрахунку - абзац 7 пункту 7 Постанови № 3937.

Абзацом 7 пункту 7 Постанови № 3937 врегульовано аналогічні відносини, які визначено абзацом 4 пункту 7 Постанови № 3937, але вже з 1 березня 2018 року. Суд також враховує, що законодавцем при внесенні змін Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 також залишено загальне правило визначення розміру суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Виходячи із сукупного аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що в аспекті обставин цієї справи абзац 7 пункту 7 Постанови № 3937 слід розуміти, як такий, що передбачає дві умови для його застосування: для осіб, які звільнені із служби, […], з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Вказаний висновок підтверджується також застосуванням законодавцем конструкції «і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби», отже, ця умова відноситься не лише до осіб, які померли (загинули) в зазначений період, але і тих, які звільнені. В іншому випадку втрачається логіка введення законодавцем нового правила обчислення і залишення загального правила визначення розміру суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Таким чином, розрахунок пенсії має бути проведений, виходячи із загальних норм абзаців 1-3 пункту 7 Постанови № 3937, що є підставою для задоволення вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в перерахунку розміру пенсії відповідно до абзаців 1-3 пункту 7 постанови № 393;

зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії відповідно до абзаців 1-3 пункту 7 Постанови № 393 та виплатити на користь позивача суму недоплаченої пенсії, починаючи з 18 листопада 2020 року, в повному обсязі.

Вказане є належним та достатнім способом захисту прав позивача.

При задоволенні вимог судом зазначено «абзаців 1-3 пункту 7 Постанови № 3937» з огляду на очевидну описку при викладенні позивачем позовних вимог в редакції «абзаців 1-2 пункту 7 Постанови № 3937», оскільки спір безпосередньо стосується розрахунку суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Вимоги в частині визнання протиправними дій щодо відмови виплатити пенсію в повному обсязі без обмежень та додаткових умов та зобов`язання здійснити перерахунок без обмежень та додаткових умов з вищенаведеної дати задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки перерахунок пенсії ще не відбувся, а тому у суду не має підстав вважати, що відповідач застосує будь-які обмеження або додаткові умови.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. […].

Судом встановлено, що згідно з квитанцією позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн.

З огляду на це частина суми сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

В И РІ Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку розміру пенсії відповідно до абзаців 1-3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року № 393.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Свободи, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) перерахунок розміру пенсії відповідно до абзаців 1-3 пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 та виплатити на користь ОСОБА_1 суми недоплаченої пенсії, починаючи з 18 листопада 2020 року, в повному обсязі.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Свободи, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 800 (вісімсот) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 липня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська