Справа № 480/3945/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2021 року Справа № 480/3945/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3945/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування вимоги,-
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що згідно баз даних ГУ ДПС у Сумській області ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа - підприємець з 13.05.2018. Відповідно до КОР платника рахується заборгованість по платежу «Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (код бюджетної класифікації 71040000) в сумі 9591,55 грн., а саме: 09.02.2021 - 9591,55 грн. самостійно визначена платником сума ЄСВ за 2020 рік. Відповідно до реєстру страхувальників ФОП ОСОБА_1 має пільгу по сплаті ЄСВ (пенсіонер за віком). Разом з тим, незважаючи на пільгу, позивачем 29.01.2021 за №4957786 за 2020 рік було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску і самостійно визначено бази нарахування єдиного внеску в сумі 9591,55 грн. Згідно з пунктом 16 розділу II Порядку № 435 відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник. Звертає увагу суду на те, що Головне управління ДПС у Сумській області не наділено повноваженнями щодо виправлення чи скасування помилково поданих платниками звітів. Також зазначає, що чинним законодавством не передбачено процедури виправлення чи скасування самостійно поданого звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.
Враховуючи зазначене, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими і просить відмовити у їх задоволенні.
Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій заперечувала проти доводів, викладених у відзиві відповідачем, підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець та є платником єдиного податку.
29.01.2021 позивач подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, в якому самостійно визначила єдиний внесок за 2020 рік (а.с.10).
Позивач є пенсіонером за віком, про що свідчить копія пенсійного посвідчення, виданого 26.08.2011 (а.с. 8).
Не погодившись із вищевказаною вимогою відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VІ). В силу вимог частини першої статті 2 даного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VІ єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом другим, третім пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, окрім іншого, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).
Відповідно до ч. 4 ст. 4 зазначеного Закону, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 звіт зазначеними особами не подається.
З наведених норм вбачається, що фізичні особи-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування та одночасно отримують пенсію за віком, не є платниками єдиного внеску. Відповідно, такі особи не мають обов`язку сплачувати єдиний внесок та подавати звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.
Як вбачається з матеріалів справи, Пенсійним фондом України 26.08.2011 позивачу видано пенсійне посвідчення в якому вказано вид пенсії - «за віком».
Таким чином, наявні документи підтверджують статус позивача як особи, яка отримує пенсію за віком та користується у зв`язку з цим встановленими законодавством пільгами, зокрема, і в частині сплати єдиного внеску до Пенсійного фонду України.
Частиною 4 статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що звільнені від сплати єдиного внеску особи можуть бути платниками єдиного внеску лише у випадку їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Будь-яких доказів, що позивач подавала до пенсійного органу заяву про добровільну участь та з нею укладався договір про добровільну участь, матеріали справи не містять. За твердженням позивача із такою заявою до пенсійного органу вона не зверталася.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не має обов`язку ні нараховувати, ні сплачувати єдиний внесок.
Порядок надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) врегульовано статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Відповідно до частини 4 зазначеної норми податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Разом з тим, абзацем 2 частини 1 статті 25 наведеного вище закону передбачено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Враховуючи, що позивач, як пенсіонер за віком, не зобов`язана нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, відповідач безпідставно застосував до неї положення статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та направив вимогу про сплату єдиного внеску.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача, що позивач самостійно нарахувала єдиний внесок шляхом подання звіту, тому зобов`язана його сплачувати. Позивач звільнена від сплати єдиного внеску відповідно до закону і їй може бути нарахований єдиний внесок лише у одному випадку - у разі її добровільної участі в системі загальнообов`язкового соціального страхування. Інших підстав для виникнення обов`язку у пенсіонера за віком для нарахування та сплати єдиного внеску, а відтак, і направлення вимоги про сплату недоїмки, законом не передбачено.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Враховуючи, що відповідач безпідставно сформував і направив позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки), вказана вимога підлягає скасуванню.
На підставі ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування вимоги задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько