Справа № 380/764/21
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року справа №380/764/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Кухар Н.А.

секретаря судового засідання Шавель М.М.

за участю:

представника позивача Антонюк І.Б.

представника відповідача Щирби Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" (80750, Львівська область, Золочівський район, с. Ясенівці, вул. Садова, 7/3) звернулося в суд з позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.01.2021 №1, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 500 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зберігання пального у спеціалізованому резервуарі без отримання ліцензії не суперечить приписам ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива», відтак, податкове повідомлення рішення від 05.01.2021 №1, яким до ТОВ «Марта-Транс» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 500 000 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 20 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року суд перейшов до розгляду справи №380/764/21 за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 02 березня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Фактичною перевіркою ТОВ «Марта-Транс» встановлено зберігання дизельного пального на підставі ліцензії на право зберігання пального для власних потреб від 15.05.2020 №2000868 терміном дії з 15.05.2020 до 15.05.2025. Дане товариство використовує у своїй діяльності два резервуари ємністю по 9500 л кожен. Згідно наданої довідки від 26.11.2020 року та накладних від 03.04.2020 року, 28.04.2020 року та 13.05.2020 року, отримане дизельне паливо зливалося та зберігалося у вищевказаних резервуарах з подальшим використанням для заправки власних транспортних засобів, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: зберігання пального без наявної діючої ліцензії на право зберігання пального виключно для власних потреб. Відповідно до ст. 15 Закону України №481/95-ВР, суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів. Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. Враховуючи вищенаведене, Головне управління ДПС у Львівській області вважає позовні вимоги ТОВ «Марта-Транс» безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, яким вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Марта-Транс» зареєстроване як юридична особа з 09 жовтня 2019 року. Основним видом діяльності позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області «Про проведення фактичної перевірки» №4537-ПП від 24.11.2020 року проведено фактичну перевірку ТОВ «Марта-Транс».

За результатами проведеної перевірки працівниками Головного управління ДПС у Львівській області складено Акт від 07.12.2020 №13/2393/09.01./43279030 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, у висновках якого зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Марта-Транс» здійснює зберігання пального за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального виключно для власних потреб, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На підставі висновків вищезазначеного акта перевірки Головним управлінням Державної податкової служби у Львівській області винесено податкове повідомлення- рішення від 05.01.2021 №1, яким за порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марта-Транс» застосовано штрафні санкції на суму 500 000,00 грн.

Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон України №481/95-ВР).

Статтею 1 Закону України №481/95-ВР, серед іншого надано визначення наступним поняттям:

ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

При цьому, згідно з п.п. 14.1.6 п. 14.1. ст. 14 ПК України, акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або технічному обладнанні, пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України №481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до ст. 15 Закону України №481/95-ВР, суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів.

Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України №481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України

Згідно з ст. 17 Закону України №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт. В рамках здійснення даного виду діяльності позивач орендує вантажні автомобілі та є власником вантажних автомобілів.

Враховуючи, що необхідний для виконання вказаних робіт техніка працює на пальному, підприємство придбаває необхідне для цього пальне.

Статтею ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії, а річна плата за ліцензії на право зберігання пального складає 780 грн.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» зберіганням пального є діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Місцем зберігання пального є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

В ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» також зазначено, що для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають.

Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

З наведених норм чинного законодавства України вбачається, що за Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива» ліцензуванню підлягає зберігання пального у місці його зберігання, якими є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Також, з цих норм, а особливо з переліку документів, на підставі яких здійснюється видача ліцензій на право зберігання пального, вбачається, що ліцензуванню підлягає лише зберігання пального, яке здійснюється у певному й цілком конкретному місці (території), яке й повинне бути зазначено у самій ліцензії.

У Товариства з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" наявна ліцензія на право зберігання пального для власних потреб від 15.05.2020 №2000868 терміном дії з 15.05.2020 до 15.05.2025.

Фактичною перевіркою ТОВ «Марта-Транс» Головним управлінням ДПС у Львівській області встановлено факт зберігання дизельного пального у квітні-травні 2020 р. за відсутності діючої ліцензії на право зберігання пального виключно для власних потреб, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідач в Акті від 07.12.2020 №13/2393/09.01./43279030 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, посилається на довідку, подану директором ТОВ «Марта-Транс», де останній зазначив, що позивач у своїй господарській діяльності використовує два резервуари ємністю 9500 л кожен для зберігання дизельного пального. На залишку станом на 26.11.2020 року в резервуарі знаходиться дизельне паливо в кількості 2000 л. З першого квітня 2020 року дизельне паливо було придбане у ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТАКТ» відповідно до накладних № 43ДГ-16985/19- від 03.04.2020 року в кількості 4525 л, №43ДГ-16985/19- від 28.04.2020 року в кількості 4525 л. Також було придбане дизельне пальне в ТОВ «ОККО-БІЗНЕС КОНТАКТ» відповідно до накладної №43ДГ-20293/20- від 13.05.2020 року.

До матеріалів справи представником позивача долучено пояснення директора ТОВ «Марта-Транс» ОСОБА_1 , в яких останній зазначив, що обставини зазначені у довідці не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать наявним у підприємства первинним документам. Вказана довідка була надана після запевнення уповноваженої особи Відповідача про відсутність порушень з боку Позивача. Отже, вказані у вищенаведеній довідці обставин не підтвердились поясненнями директорами ТОВ «Марта-Транс» ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що пальне отримане протягом квітня - травня до видачі ліцензії заправлялось в орендований автомобіль ТЗ КАМАЗ (паливо цистерна-С), із якого в подальшому відбувалось переміщення пального безпосередньо в автомобілі, що перебувають у володінні чи користуванні позивача, що не є місцем зберігання пального, тому видача ліцензії на право зберігання пального на транспортний засіб вимогами чинного законодавства не передбачена.

На підтвердження своїх пояснень позивачем надано суду:

-договір оренди транспортного засобу №01/04/20-1 від 01.04.2020, укладеного з ПП «Агрофірма «Лугове», відповідно до якого ПП «Агрофірма «Лугове» передає в тимчасове користування платне володіння та користування транспортний засіб марки КАМАЗ, модель 4310,1989 року випуску, тип ТЗ Паливоцистерна-С, р № НОМЕР_1 .;

- акт прийому передачі транспортного засобу від 03.04.2020 р. ; акт прийому передачі транспортного засобу від 28.04.2020 р.; акт прийому передачі транспортного засобу від 13.05.2020 р.;

- товарно-транспортні накладні від 03.04.2020, 28.04.2020, 13.05.2020р.;

- накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів від 03.04.2020, 28.04.2020, 13.05.2020.

Крім того, позивач зазначає, що з 01 січня 2020 по 13 травня 2020 р були відсутні будь-які основні засоби для зберігання пального, лише 14 травня 2020 року на підставі договору від 14/05/20-1 отримано в оренду резервуар горизонтальний стальний РГС-10, заводський номер 0077 та резервуар горизонтальний стальний РГС-10, заводський номер 02, на підтвердження чого надано суду вказаний договір оренди, акт прийому-передачі резервуарів від 14.05.2020 р.

Дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що письмовими доказами підтверджено, що до отримання ліцензії позивач пальне зберігав в орендованому автомобілі. Відповідач при проведенні фактичної перевірки не витребовував первинні документи у позивача, акт складено на підставі довідки директора ТОВ «Марта-Транс», де останній зазначив, що позивач у своїй господарській діяльності використовує два резервуари ємністю 9500 л кожен для зберігання дизельного пального. На залишку станом на 26.11.2020 року в резервуарі знаходиться дизельне паливо в кількості 2000 л. З першого квітня 2020 року дизельне паливо було придбане у ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТАКТ» відповідно до накладних № 43ДГ-16985/19- від 03.04.2020 року в кількості 4525 л, №43ДГ-16985/19- від 28.04.2020 року в кількості 4525 л. Також було придбане дизельне пальне в ТОВ «ОККО-БІЗНЕС КОНТАКТ» відповідно до накладної №43ДГ-20293/20- від 13.05.2020 року. Крім того повідомляє, що вищезазначене паливо зливається в дані резервуари з подальшим використанням для власних транспортних засобів. Заправка власних транспортних засобів проводиться з даних резервуарів.

Суд, зазначає, що посилання відповідача на пояснення директора позивача є безпідставними, оскільки будь-які пояснення не є первинними документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», їх наявність чи відсутність не є підставою не визнавати факт проведення господарських операцій, що посвідчені належно складеними первинними документами на їх виконання.

Судом враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17 червня 2021 р. справа № 815/498/18.

Отже, відповідачем не доведено та не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про порушення позивачем Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відтак, суд приходить до висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення, відповідно до якого було встановлено порушення позивачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та застосовано до позивача суму штрафних санкцій (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 500 000 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 7500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" до Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій від 05.01.2021 №1.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот гривень) 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Марта-Транс" (80750, Львівська область, Золочівський район, с. Ясенівці, вул. Садова, 7/3; ).

Відповідач Державна податкова служба України в особі Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ).

Повний текст рішення виготовлено 16.07.2021 року.

Суддя Кухар Н.А.