Справа № 520/2240/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року № 520/2240/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі Головуючого судді - Заічко О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області (пл. Конституції, буд. 1, Палац Праці, 3 під., 4 пов., м. Харків, 61200, ) до Ліквідаційної комісії Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації (вул. Гагаріна, буд. 82, м. Південне, Харківський район, Харківська область, 62461, ) про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд стягнути з Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на суму 3 492 862,36 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскільки з працівниками відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 сталися нещасні випадки, то Фонд проводить страхові виплати пов`язані з нещасним випадком на виробництві зазначеним працівникам. У зв`язку з прийняттям рішення засновника (учасників) або уповноваженого ним органу щодо припинення Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації в результаті його ліквідації з відповідача на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області підлягає стягненню сума 3 492 862,36 гривні.

Копія ухвали про відкриття провадження та повістка про виклик у судове засідання були надіслані відповідачу та отримані ним, тому в силу ч. 11 ст. 126 КАС України, він є належним чином повідомлений.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов та пред`явлення зустрічного позову, про наслідки неподання відзиву на позов, які визначені ч. 6 ст.162 КАС України, попереджений.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з положеннями ч. 9 ст. 205 КАС України Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наявність у матеріалах судової справи клопотання про розгляд справи в порядку письмово провадження та неявки належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у письмовому провадженні.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідач - Відділ освіти Харківської районної державної адміністрації зареєстровано, як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в Харківському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області.

23 квітня 1977 року з працівником Коротичанської середньої школи ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 стався нещасний випадок. У результаті ушкодження здоров`я рішенням МСЕК від 17.03.2005 ОСОБА_1 встановлено 45 % втрати працездатності від трудового каліцтва.

09 листопада 2015 року з працівником «Мереф`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4» ОСОБА_2 стався нещасний випадок. У результаті ушкодження здоров`я рішенням МСЕК від 01.04.2020 ОСОБА_2 встановлено 50 % втрати працездатності від трудового каліцтва.

09 листопада 2015 року з працівником «Мереф`янської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4» ОСОБА_3 стався нещасний випадок. У результаті ушкодження здоров`я рішенням МСЕК від 24.02.2016 року ОСОБА_3 встановлено 40 % втрати працездатності від трудового каліцтва.

Фонд проводить страхові виплати пов`язані з нещасним випадком на виробництві потерпілим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 .

Харківське відділення отримало відомості від Державного реєстратора стосовно внесення до ДР запису про рішення засновника (учасників) або уповноваженого ним органу щодо припинення Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації () в результаті його ліквідації, у зв`язку з чим Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського відділення Управління виконавчої дирекції ФСС України в Харківській області було проведено розрахунок суми капіталізованих платежів, що підлягає стягненню з Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації у розмірі 3 492 862,36 гривні.

21.12.2020 позивач направив до Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації заяву з грошовими вимогами на суму 3 492 862,36 гривні.

Відповідач листом від 31.12.2020 № 01-29/3231 повідомив позивачу, що у відповідача відсутня заборгованість перед Фондом соціального страхування в Харківській області, з огляду на те що ліквідація відділу освіти не є підставою для капіталізації страхових платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

По суті позову суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105-ХІV від 23 вересня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1105-XIV) та Порядку капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року за №765(далі - Порядок №765).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно зі статтею 3 Закону №1105-ХІV соціальне страхування здійснюється за принципами: 1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; 2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; 3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; 4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; 5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; 6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу; 7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві; 8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці; 9) цільового використання коштів соціального страхування; 10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1105-ХІV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до підпункту 5 частини 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105, джерелами формування коштів Фонду соціального страхування України зокрема являються капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. В разі ліквідації підприємства повинна бути проведена капіталізація платежів, для продовження страхових виплат потерпілим особам протягом їх життя, які отримали травму або професійне захворювання на цьому підприємстві, або членами їх сімей.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку № 765 (який був чинний на момент вирішення спірних правовідносин) капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв`язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством.

Встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Фонду капіталізованих платежів у випадках ліквідації страхувальників (суб`єктів підприємницької діяльності) означає, що у разі припинення страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю чи здоров`ю працівників зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.

Таким чином, наведеними нормами передбачено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію платежів для продовження страхових виплат непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого від нещасного випадку на виробництві та мали право на одержання від нього утримання, а також дітям потерпілого, народженим після його смерті.

За змістом пункту 3 Порядку № 765 капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації.

Згідно з наявними у матеріалах справи розрахунками платежів, загальна сума капіталізованих платежів складає 3 492 862,36 гривні.

Оскільки капіталізовані платежі сплачені не були, тому вони підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Як вже наголошувалось судом, джерелами формування коштів Фонду (крім інших) є страхові внески страхувальників та застрахованих осіб, капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку.

Відповідно до статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу - щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Згідно з частиною 3 статті 110 Цивільного кодексу України якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Частиною 2 статті 1205 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним у статті 1200 цього Кодексу мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що капіталізація платежів здійснюється у всіх випадках ліквідації юридичної особи, а не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати приписи пункту 5 частини 1статті 11 Закону №1105-ХІV.

На момент розгляду справи капіталізовані платежі в сумі 3 492 862,36 грн відповідачем не сплачені, доказів зворотного до суду надано не було.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми капіталізованих платежів у розмірі 3 492 862,36 грн є правомірними та обґрунтованими.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (пл. Конституції, буд. 1, Палац Праці, 3 під., 4 пов., м. Харків, 61200, ) до Ліквідаційної комісії Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації (вул. Гагаріна, буд. 82, м. Південне, Харківський район, Харківська область, 62461, ) про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути з Відділу освіти Харківської районної державної адміністрації (вул. Гагаріна, буд. 82, м. Південне, Харківський район, Харківська область, 62461, ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області області (пл. Конституції, буд. 1, Палац Праці, 3 під., 4 пов., м. Харків, 61200, ) капіталізовані платежі на суму 3 492 862 (три мільйони чотириста дев`яносто дві тисячі вісімсот шістдесят дві) 36 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 15 липня 2021 року.

Суддя Заічко О.В.