Справа № 420/14940/20
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Грачук В.С.

За участю сторін:

Представника позивача: Никишева О.В.

Представника відповідачів: Коротких О.М.

Представника 3-ої особи: Захарової Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» до Головного управління ДПС в Одеській області (), Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Тарутинська Зернова Компанія» до Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром», в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.10.2020 року №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 27.10.2020 року № .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» з питань дотримання вимог податкового, законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларовану у попередніх звітних періодах за липень 2020 року», а тому вони є протиправними та такими, що підлягаю скасуванню, оскільки з боку ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» під час господарських відносин із ТОВ «Кастонс Пром» відсутні порушення вимог Податкового кодексу України та іншого чинного законодавства при здійсненні підприємством господарської діяльності.

Ухвалою суду від 14.01.2021 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» до Головного управління ДПС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч.5 ст.262 КАС України.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

15.04.2021 року та 02.06.2021 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких учасники справи приймали участь, надавали пояснення, у тому числі письмові (т. 2 а.с. 163-173), відзив на адміністративний позов (т. 1 а.с. 214-218), відповідь на відзив (т. 2 а.с. 10-18), додаткові письмові докази (т. 1 а.с. 219-238, т. 2 а.с. 22-149, 174-250, т.3 а.с. 1-250, т. 4 а.с. 1-40, 69-142, 143-190, т. 5 а.с. 1-239, т. 6 а.с. 1-240, т. 7 а.с.1-240, т.8 а.с.1-245, т.9 а.с. 1-240, т.10 а.с. 1-73) та викладали свої правові позиції щодо спірних правовідносин.

02.06.2021 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

06.07.2021 року судом було задоволено клопотання представника Головного управління ДПС в Одеській області (), та залучено в якості співвідповідача у справі Головне управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в адміністративному позові, та просив їх задовольнити.

Представник Головного управління ДПС в Одеській області () та Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166) проти задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» заперечувала з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов (т. 1 а.с. 214-218) та наполягала, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є законними та обґрунтованими, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» у судовому засіданні 06.07.2021 року позовні вимоги позивача підтримала з підстав, зазначених у письмових поясненнях третьої особи (т. 2 а.с. 163-173) та просила їх задовольнити.

Судом у справі встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.09.2016 року за №0000837.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.21 Вирощування винограду; 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників; 01.50 Змішане сільське господарство; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 01.64 Оброблення насіння для відтворення; 52.10 Складське господарство.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» з 01.11.2016 року є платником податків на додану вартість, що підтверджується витягом №060 з Реєстру платників податків на додану вартість (т. 1 а.с. 32).

16.08.2020 року позивач подав до Головного управління ДПС в Одеській області податкову декларацію з податку на додану вартість за податковий період липень 2020 року (т.2 а.с.135-137). До декларації були додані: довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (Додаток 2 до декларації) (т.2 а.с.141-142); розшифровку податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів поточного звітного періоду за липень 2020 року (Додаток 5 до декларації) (т.2 а.с.144-145).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.72) у рядку 9 декларації з ПДВ за липень 2020 року було відображено суму податкових зобов`язань поточного звітного періоду у розмірі 1337674,00 грн., суму податкового кредиту поточного звітного періоду у розмірі 2818349,00 грн. (рядок 17), суму від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у розмірі 1480675,00 грн. (рядок 19), та суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду у розмірі 1480675,00 грн. (рядок 21).

В період з 28.09.2020 року по 02.10.2020 року на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 18.09.2020 року №4511 та направлення на перевірку від 25.09.2020 року №1833/07-01, посадовою особою ГУ ДПС в Одеській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» з питань дотримання позивачем вимог податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, за липень 2020 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено акт №578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року (т. 1 а.с. 69-79, 221-231), у висновках якого зазначено про порушення позивачем п.п. 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість у розмірі 1480675, 00 грн., та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 72066,00 грн.

Також судом встановлено, що за результатами вищезазначеної перевірки головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 27.10.2020 року (форма В4), яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1480675,00 грн. (т.1 а.с.115, 237);

- № від 27.10.2020 року (форма Р), яким товариству з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 90 083,00 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 72066,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 18017,00 грн. (т.1 а.с.114, 236).

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки 578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року та податковими повідомленнями-рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» 20.10.2020 року зверталось до ГУ ДПС в Одеській області із відповідними запереченнями (т. 1 а.с. 82-97) та скаргою (т.1 а.с. 101-113). Водночас, на час розгляду справи у суді відомостей щодо розгляду податковим органом зазначених документів не надано.

Судом під час розгляду справи встановлено, що зазначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях суми податкових зобов`язань та штрафних санкцій були визначені контролюючим органом товариству з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» за час здійснення господарських взаємовідносин позивача з контрагентом-постачальником товариством з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром», що здійснював продаж позивачу відповідного товару для здійснення ним власної господарської діяльності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п.78.1.8 п.78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків у інших платників товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Між тим, згідно приписів пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як зазначив в судовому засіданні представник позивача, ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» є великим підприємством, яке займається вирощуванням зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. При цьому, під час здійснення своєї господарської діяльності у позивача систематично виникає потреба у придбані добрив для рослин. При цьому контрагентів з постачання цього товару (добрива) позивач обирав з достатньою мірою обачності та обережності, перевіряв всю інформацію щодо контрагентів, що є у відкритому доступі (як-то наявність певної репутації на ринку, реєстрація підприємства платником податку на додану вартість, наявність ліцензії на виготовлення та продаж добрива).

Так, зокрема, 01.06.2019 року між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» (як покупцем) та ТОВ «Кастонс Пром» (як постачальником) було укладено договір постачання №19 від 01.06.2019 року (т. 1 а.с. 60-61).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 2.8 Договору товар постачається на умовах FCA (територія постачальника) у відповідності із Міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс -2010», а саме транспортом покупця, за його рахунок, з території, вказаної постачальником (Україна, Одеська область, Іванівський район, смт. Іванівка, вул. Леніна, буд. 94).

Як вбачається з акту перевірки, ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» у перевіряємому періоді систематично придбавало добриво та формувало податковий кредит за рахунок сум ПДВ по податкових накладних, отриманих від ТОВ «Кастонс Пром» на загальну суму 1552737 грн. в тому числі: червень 2019 року - 166747 грн.; липень 2019 року - 500075 грн.; серпень 2019 року - 500075 грн.; жовтень 2019 року - 105000 грн.; листопад 2019 року - 30800 грн.; грудень 2019 року - 250040 грн.

При цьому на підтвердження отримання товару (органо-мінірального добрива) за вищезазначеним договором від ТОВ «Кастонс Пром» позивач надав до перевірки усі передбаченні умовами договорів та вимогами чинного законодавства України первинні документи, а саме: видаткові накладні (т. 1 а.с. 62-66, 120-130), товарно-транспортні накладні та відомості про вантаж (т. 1 а.с. 131-160), платіжні доручення та виписки з банку (т.1 а.с.67-68, 167-183), акти про використання мінеральних органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин (т. 1 а.с. 161-166).

Крім того, позивачем було надано та судом досліджено складені та зареєстровані ТОВ «Кастонс Пром» в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні про продаж товариству з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» товару (добрива органо-мінерального), а саме: №33 від 17.06.2019 року, №14 від 07.06.2019 року, №9 від 07.06.2019 року; №8 від 12.07.2019 року, №6 від 11.07.2019 року, №13 від 16.07.2019 року; №11 від 15.07.2019 року; №5 від 10.07.2019 року, № 3 від 09.07.2019 року, №6 від 06.08.2019 року, №14 від 13.08.2019 року, №17 від 16.08.2019 року, №22 від 20.08.2019 року, №22 від 22.08.2019 року, №25 від 26.08.2019 року, №25 від 24.10.2019 року, №10 від 11.12.2019 року, №4 від 06.11.2019 року, №13 від 13.12.2019 року (т. 2 а.с. 22-59, т.3 а.с.177-232), а також податкові декларації з податку на додану вартість, в яких суми господарських операцій ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та ТОВ «Кастонс Пром» були відображені у складі відповідно податкового кредиту та податкових зобов`язань з ПДВ підприємств (т. 2 а.с. 60-134; т. 10 а.с. 117-239).

Також позивачем були надані до суду документи на підтвердження наявності у нього нерухомого майна, земельних ділянок, сільськогосподарської техніки, відповідного господарського обладнання задля здійснення господарської діяльності з метою отримання прибутку з вирощування сільськогосподарської продукції (т.1 а.с.33-57, т.5 а.с.1-124, т.8 а.с.44-244, т.9 а.с.1-240, т.10 а.с.1-73).

Крім того, ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» було надано до суду докази використання податкового кредиту з ПДВ у здійсненні власної господарської діяльності, а саме продажу вирощеної ним сільськогосподарської продукції (кукурудзи, ріпака, ячміню, носіння соняшнику, пшениці) контрагентам-покупцям ТОВ «АТ Каргілл», Підприємству з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна», ТОВ «Кернел-Трейд», ПП «Аккерман зернопром», ТОВ «Торговий дім «Дельта Вілмар»», ТОВ «АДМ Юкрейн» (т.5 а.с.126-239, т.6 а.с.1-79, 116-240, т.7 а.с.1-240, т.8 а.с.1-43), та протоколи випробування вирощеної ним продукції (т.5 а.с.81-115).

Разом з тим, податковий орган вважає вищезазначені господарські операції здійсненні між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та ТОВ «Кастонс Пром» нереальним та такими, що здійсненні з метою формування штучного податкового кредиту з огляду на не придбання та відсутність у ТОВ «Кастонс Пром» зареєстрованих податкових накладних на товар, що був реалізований в подальшому на користь позивача, а також відсутність у контрагента позивача основних фондів, необхідних для реалізації товару.

З даного приводу суд зауважує наступне.

Так згідно витягів з ЄДРПОУ контрагент позивача ТОВ «Кастонс Пром» на момент здійснення господарських правовідносин з ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа; перебував на обліку в податковому органі та був платником ПДВ (т. 2 а.с. 174-179, 180).

Крім того, відповідно до видів його господарської діяльності за КВЕД (20.15 Виробництво добрив і азотних сполук (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення; 20.20 Виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції; 81.30 Надання ландшафтних послуг; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.76 Роздрібна торгівля квітами, рослинами, насінням, добривами, домашніми тваринами та кормами для них у спеціалізованих магазинах) ТОВ «Кастонс Пром» могло поставляти позивачу товар (добриво органо-мінеральне), який визначений у наданих до суду первинних документах ((т. 1 а.с. 62-66, 67-68, 120-130, 131-160, 167-183).

У період здійснення спірних господарських правовідносин з позивачем будь-яких записів щодо відсутності ТОВ «Кастонс Пром» за його місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до ЄДРПОУ не вносилось. В акті перевірки та у відзиві на адміністративний позов немає жодних посилань відповідача на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість у контрагента позивача на момент укладання чи виконання ним умов договору поставки добрива були скасовані чи визнанні недійсними за рішенням суду. Не зазначено таких фактів і представником контролюючих органів і під час судового засідання.

Відповідачем під час розгляду адміністративної справи жодних належних та допустимих доказів відсутності у ТОВ «Кастонс Пром» матеріальних та трудових ресурсів суду для виробництва добрив не надано.

Разом з тим, зазначені твердження податкового органу були спростовані наданими товариством з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» до суду доказами, щодо наявності в неї відповідної нерухомості, обладнання для виготовлення добрив, трудових ресурсів (т. 2 а.с. 181-190, 196-197).

Суд зауважує, що податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних контрагента, або третіх осіб) здійснюється поставка товарів постачальником.

Крім того, чинним законодавством не регламентовано питання щодо кількості штатних працівників, або інших обов`язкових ресурсів для здійснення певного виду господарської діяльності, а податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, що встановлював порушення з боку позивача, не зазначено ні в акті перевірки, ні у судовому засіданні, яка кількість зазначених ресурсів є достатньою, на його думку, для здійснення господарських операцій.

Також відсутність основних фондів не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство позивача перевіряти наявність таких ресурсів у контрагентів та формувати податковий кредит лише за їх наявності, а його контрагента здійснювати господарську діяльність лише при таких умовах.

Щодо посилання відповідача на те, що ТОВ «Кастонс Пром» не придбавався товар, що був реалізований в подальшому на користь позивача, суд зауважує наступне.

Так, як було зазначено представником третьої особи у судовому засіданні, ним за допомогою підприємств, що надають послуги комісіонерів, систематично придбавалась сировина (фрукти) для подальшої її переробки та виготовлення органічних добрив, які в свою чергу в подальшому постачались ним, в тому числі, на адресу ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія». На підтвердження зазначених операцій ТОВ «Кастонс Пром» було надано до суду первинні документи, а саме: договори комісії, купівлі-продажу, звіти комісіонерів, товарно-транспортні накладні, міжнародні митні декларації, видаткові накладні, акти наданих послуг, рахунки на оплату, акти приймання-передачі обладнання (т.2 а.с.198-250, т.3 а.с.1-126, т.4 а.с.131-140).

Також ТОВ «Кастонс Пром» було надано до суду сертифікат №20-1420-01-01 від 03.02.2020 року, що підтверджує можливість товариства вести діяльність з виробництва та реалізації продукції, придатної для використання в органічному сільському господарстві; сертифікат відповідності №UA.OD.СІ.0015-20 від 05.06.2020 року, виданий органом сертифікації продуктів, процесів та послуг ДП «Одесастандартметрологія», щодо відповідності добрива органічного та органо-мінерального ТУ У 20.1-1:2018 «Добриво органічне та органо-мінеральне. Технічні умови»; паспорт безпеки добрива органічного (відповідно до ДСТУ ГОСТ 30333:2009), введеного в дію 01.04.2019 року, який підтверджує відсутність небезпечних, токсичних властивостей продукції (добрив) (т.3 а.с.127-129, 139-144).

Окрім цього, ТОВ «Кастонс Пром» було надано до суду розроблені Технічні умови вироблення добрива органічного та органо-мінерального, відповідно до ТУ У 20.1-1:2018, затверджені 20.06.2018 року, а також Технологічну карту з виробництва органічних та органо-мінеральних добрив, відповідно до ТУ У 20.1-1:2018 та ТК ТУ У 20.1-1:2018 від 20.06.2018 року (т.3 а.с. 145-176). При цьому розроблені третьою особою Технічні умови були внесені до бази даних USM 094 «Технічні умови України», а також, перевірені ДП «Миколаївський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» Мінекономрозвитку України від 20.06.2018 року. Відповідні відмітки відображені на першій сторінці Технічних умов (т. 3 а.с. 145).

Також третьою особою було надано до суду численні протоколи випробувань виробленого ТОВ «Кастонс Пром» органічного добрива (т. 4 а.с. 71-97).

За таких умов, суд доходить висновку, що ТОВ «Кастонс Пром» надало до суду докази на підтвердження наявності у підприємства технічної можливості та матеріальної бази для виготовлення та поставляння на адресу позивача органічних добрив. При цьому, посилання податкового органу на не придбання зазначених добрив ТОВ «Кастонс Пром» у інших контрагентів та відсутності в Єдиному реєстрації податкових накладних відповідних накладних, обумовлюється саме специфікою діяльності контрагента позивача, а саме виготовлення ТОВ «Кастонс Пром» зазначених добрив самостійно шляхом переробки відповідної сировини, придбання якої податковим органом не заперечується.

Крім того суд зауважує, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про наявність таких порушень з боку ТОВ «Тарутинської Зернової Компанії», а також про відсутність у позивача, як покупця товару, права на формування податкового кредиту з ПДВ.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу №1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону "Про податок на додану вартість" стало не передбачуваним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Будь-яких доказів того, що позивач діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість, відповідачем за весь час розгляду справи до суду надано не було.

В ході розгляду даної справи відповідачем також не було пред`явлено до суду будь-які належних доказів нереальності правочину, укладеного між ТОВ «Тарутинська Зернова Компанія» та його контрагентом.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи відповідачами не надавались: рішення суду відносно контрагенту позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 Господаського кодексу України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»); рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України; рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

При цьому суд критично ставиться до посилання представника ГУ ДПС в Одеській області у відзиві на адміністративний позов на досудове розслідування №0000198 від 28.09.2018 року, яке здійснюється слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління поліції Національної поліції у м. Києві стосовно ТОВ «Кастонс Пром» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України.

Так зазначене посилання не є належними та беззаперечними доказом в адміністративній справі №420/14940/20, на підставі якого можуть бути встановлені відповідні юридичні факти, оскільки саме вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, і лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (частина 6 ст. 78 КАС України).

При цьому ані ревізором-інспектором в акті перевірки, ані представником відповідача в судовому засіданні не було доведено, що в межах вищевказаного кримінального провадження досліджувалися саме господарські відносини ТОВ «Тарутинська зернова компанія» та ТОВ «Кастом Промс».

Крім того, в акті перевірки №578/15-32-07-01/40799320 від 09.10.2020 року взагалі відсутнє посилання на зазначене досудове розслідування №0000198 від 28.09.2018 року.

Також суд не приймає до уваги посилання податкового органу на постанову Тарутинського районного суду від 21.12.2020 року по справі №514/1710/20, відповідно до якої бухгалтера ТОВ «Тарутинська зернова компанія» ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено не неї штраф у розмірі 85,00 грн., оскільки зазначене рішення суду жодним чином не стосується реальності господарських операції, вчинених між ТОВ «Тарутинська зернова компанія» та ТОВ «Кастом Промс» у другому півріччі 2019 року, а стосується виключно порушення бухгалтером порядку ведення податкового обліку.

Із вищенаведених обставин суд не приймає до уваги посилання представників відповідачів на досудове розслідування №0000198 від 28.09.2018 року та постанову Тарутинського районного суду від 21.12.2020 року у справі №514/1710/20, як на докази правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та обґрунтованості висновків акту перевірки в адміністративній справі №420/14940/20.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд зазначає, що відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентам не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська зернова компанія» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжні доручення №3069 від 22.12.2020 року та №3070 від 23.12.2020 року (т.1 а.с.186-187), про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у загальній сумі 23 561,38 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 23 561,38 грн. з Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» (68533, Одеська область, Тарутинський район, с. Юр`ївка, комплекс будівель та споруд №12, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ), Головного управління ДПС Одеській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Кастонс Пром» (67200, Одеська область, Іванівський район, смт. Іванівка, вул. Центральна, 94, ), про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.10.2020 року № та №.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тарутинська Зернова Компанія» () суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 23 561,38 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 16 липня 2021 року.

Суддя О.В. Білостоцький