Справа № 520/1070/21
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 р. Справа № 520/1070/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 06.04.21 по справі № 520/1070/21

за позовом ОСОБА_1

до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо підрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Командування Повітряних Сил Збройних Сил України здійснити підрахунок вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 та направити його в Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що у 2019 році позивач досяг 45-річного віку та має вислугу понад 15 років та набув право на призначення пенсії. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року у справі №520/6866/19 зобов`язано Шевченківський районний військовий комісаріат м. Харкова надати (скласти) довідку про розмір грошового забезпечення чи грошовий атестат ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років та направити її разом з необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області. Особова справа ОСОБА_1 . Шевченківським РВК була надіслана до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України для підрахунку вислуги років, до компетенції якого належить складання розрахунків вислуги років. Проте, листом Командування ПС ЗС України від 24.12.2020 року №350/104/4943 повернуто до Харківського ОВК справу майора запасу ОСОБА_1 без підрахунку вислуги років на пенсію. Позивач не погоджується із відмовою відповідача здійснити підрахунок вислуги років для призначення пенсії та направити його в Харківський ОТЦ КСП, тому за захистом своїх прав звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Командування Повітряних Сил Збройних Сил України щодо відмови у обчисленні вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Командування Повітряних Сил Збройних Сил України здійснити обчислення вислуги років для призначення пенсій ОСОБА_1 та скласти розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, направивши його в Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Командування Повітряних Сил Збройних Сил України.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент звільнення, вислуга позивача становила 16 років, проте на день звільнення позивач не досяг 45-річного віку, у звязку з чим права на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не набув.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.08.1991 та наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 381 від 10.11.2006 звільнений у запас за п. 63, підпункт "г" Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками, (мічманами) Збройних Сил України - за скороченням штатів у зв`язку з реформуванням Збройних Сил - з посади старшого викладача кафедри автоматизованих систем управління авіації факультету автоматизованих систем управління Харківського університету Повітряних Сил, у званні "майор".

Наказом начальника Харківського університету Повітряних Сил від 28.11.2006 № 281 позивач виключений із списків особового складу університету та направлений на військовий облік до Дзержинського РВК м. Харкова.

Вислуга років становить 15 років 3 місяці 28 днів на день звільнення.

14.05.2019 позивач звернувся до Шевченківського РВК із заявою про подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів, необхідних для призначення йому пенсії, враховуючи довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується при нарахуванні пенсії, з наданням йому копій зазначених документів.

Листом Шевченківського РВК № 104 від 17.05.2019 повідомлено позивача про надання завірених копій витягу з наказу Начальника ГШ - Головнокомандувача ЗСУ № 381 від 10.11.2006 та послужного списку позивача, та, водночас, про відсутність грошового атестату та про право позивача на оскарження рішення, яке викладено у вказаному листі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 у справі №520/6866/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного військового комісаріату міста Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Шевченківського районного військового комісаріату м. Харкова щодо нескладання (не надання) довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для призначення пенсії та невирішення питання щодо наявності підстав для оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Шевченківський районний військовий комісаріат м. Харкова надати (скласти) довідку про розмір грошового забезпечення чи грошовий атестат ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугу років та направити її разом з необхідними документами до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи встановлено, що особова справа ОСОБА_1 . Шевченківським РВК, надіслана до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України для підрахунку вислуги років, до компетенції якого належить складання розрахунків вислуги років.

Проте, листом Командування ПС ЗС України від 24.12.2020 року №350/104/4943 повернуто до Шевченківського ОВК справу майора запасу ОСОБА_1 без підрахунку вислуги років на пенсію.

В обґрунтування відмови в листі зазначено, що відповідно до вимог пп.2.12, 2.15 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у статті 12 Закону.

Оскільки вислуга років майора запасу ОСОБА_1 у ЗСУ на день звільнення складає 16 років у календарному обчисленні, то відповідно до п. "в" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" військовослужбовець права на пенсію не має.

Не погоджуючись із відмовою відповідача здійснити підрахунок вислуги років для призначення пенсії та направити його в Шевченківський ОТЦ КСП, позивач звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно пункту 11 статті 1 Закону України Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей, (у редакції на час звільнення позивача зі служби) військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 15 років пенсія обчислюється у розмірі 40 відсотків від грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 відсотки за кожний наступний рік, але не більше ніж 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

В силу статті 3 Закону України Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей, дію вказаної норми поширено на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України після 01 січня 2004 року.

Законом України Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців, який набрав чинності з 29.04.2006 року, внесено зміни до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Так, статтю 12 вказаного Закону викладено в іншій редакції, зокрема доповнено пунктом в, а саме: пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 15 років, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей.

Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року внесено зміни до п. 11 ст. 1 Закону України Про державні гарантії захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України та членів їхніх сімей, відповідно до яких для військовослужбовців, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку з їх реформуванням, при досягненні 45-річного віку і за наявності вислуги 20 календарних років пенсія обчислюється у розмірі 50 відсотків відповідного грошового забезпечення.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій (далі - Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2002 зазначено, що зупинення пільг, компенсацій і гарантій для військовослужбовців та працівників правоохоронних органів без відповідної матеріальної компенсації є порушенням гарантованого державною права на їх соціальний захист та членів їхніх сімей.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10.02.2015 у справі № 21-630а14 та від 01.07.2014 у справі № 21-244а14 та постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 539/3872/14-а, від 28.05.2019 у справі № 404/8137/13-а та від 17.06.2020 у справі № 554/2032/17.

В силу пункту 11 статті 1 Закону України № 1763-ІV Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей і висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Таким чином, право на пенсійне забезпечення для осіб, які звільнені у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, при досягненні ними в майбутньому 45 років та наявності вислуги 15 років, було встановлено пунктом 11 статті 1 Закону України № 1763-ІV Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей, чинного на момент звільнення позивача, то зазначена норма зберігає юридичну силу як для позивача, так і для відповідача.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці, за винятком тих, які проходять строкову службу, не можуть бути звільнені з військової служби до набуття права на пенсію за вислугу років.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Згідно з вимогами статті Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституції України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у 2019 році позивач досяг 45 річного віку та мав вислугу років більше 15 років, він набув права на призначення пенсії.

Відповідно до п.2.12 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 № 530, обчислення вислуги років чи загального страхового стажу для призначення пенсій здійснюється:

Департаментом фінансів Міністерства оборони України за поданням Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України, Кадрового центру Збройних Сил України, Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, управлінь персоналу командувань видів Збройних Сил України, управлінь персоналу оперативних командувань та штатних підрозділів персоналу органів військового управління, підпорядкованих Генеральному штабу Збройних Сил України, а також структурних підрозділів, які відповідають за роботу з персоналом у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України, - генералам, адміралам, офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу в апараті Міністерства оборони України, у Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів Збройних Сил України та військових частинах безпосереднього підпорядкування;

- фінансово-економічними управліннями командувань видів Збройних Сил України за поданням відповідних управлінь (відділів) персоналу - офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу управлінь (відділів) оперативних (повітряних) командувань, з`єднань і військових частин, що належать до їх складу, а також офіцерам, військовослужбовцям військової служби за контрактом рядового складу, сержантського та старшинського складу військових частин, підпорядкованих Міністерству оборони України, що займають посади, призначення на які здійснюються наказами командувачів військ оперативних командувань, командирів повітряних командувань (по особовому складу), їм відповідних і нижче;

- фінансово-економічним управлінням військової частини НОМЕР_2 разом з кадровим органом цієї військової частини - офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які прийняті на військову службу за контрактом до цієї військової частини та до підпорядкованих їй військових частин.

В окремих випадках з метою забезпечення збереження особових справ і своєчасного обчислення вислуги років спільним рішенням Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України і Департаменту фінансів Міністерства оборони України на фінансово-економічні управління та управління персоналу видів Збройних Сил України може бути покладене обчислення вислуги років військовослужбовцям деяких з`єднань і об`єднань з урахуванням їх дислокації.

При обчисленні вислуги років на пенсію військовослужбовцям, які підлягають звільненню з військової служби, складається розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію (додаток 3). У розрахунку зазначаються всі календарні періоди військової служби і окремо періоди, що зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, а також загальна вислуга років на пенсію (пункт 2.13 розділу ІІ вказаного Положення № 530).

Згідно пункту 2.15 розділу ІІ вказаного Положення № 530, попередній розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію складається відповідним управлінням (відділом) персоналу та передається разом з особовою справою до фінансового органу (пункт 2.12 цього розділу), який складає основний розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію і повертає його в управління (відділ) персоналу для долучення до особової справи військовослужбовця.

За таких підстав, Командування Повітряних Сил Збройних Сил України зобов`язане здійснити обчислення вислуги років для призначення пенсій ОСОБА_1 та скласти розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію відповідно до Положення №530.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Командування Повітряних Сил Збройних Сил України) - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі № 520/1070/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Л.В. Мельнікова