Справа № 320/2536/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року № 320/2536/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 26 вересня 2020 року, виходячи з розрахунку 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 різницю між виплаченим щомісячним довічним утриманням судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, за період з 26.09.2020 року.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що ГУ ПФУ у Київській області не врахувало позивачці до стажу роботи на посаді судді 5 років 5 місяців і призначило довічне грошове утримання в мінімальному розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, що вважає неправомірним, тоді як позивачка має право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди, виходячи із стажу роботи на посаді судді 25 років 7 місяців 15 днів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що право на проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 за заявою від 18.12.2020 з урахуванням довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.10.2020 №530 які видані ТУ ДСА України в Київській області в розмірі 60% суддівської винагороди відсутнє.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Указом Президента України від 29 червня 2000 року № 833/2000 « Про призначення суддів» ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) призначена на посаду судці Білоцерківського міського суду Київської області строком на п`ять років.

Зміна прізвища підтверджена витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та копією свідоцтва про шлюб.

Згідно наказу Київського обласного управління юстиції № 1015 від 10.07.2000 р. 10 липня 2000 року позивач приступила до виконання обов`язків судді Білоцерківського міського суду Київської області строком на п`ять років, що підтверджується трудовою книжкою.

Відповідно до Указу Президента України від 23 березня 2004 року № 358/2004 « Про переведення суддів місцевих загальних судів та призначення виконуючих обов`язки голів цих судів» позивач приступила до виконання обов`язків судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Постановою Верховної Ради України від 08 липня 2005 року № 2788-ІV «Про обрання суддів» позивача обрано на посаду судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 30 липня 2020 року №2315/0/15-20 ОСОБА_1 , звільнена з посади судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відставку в зв`язку з поданням заяви.

Наказом в.о. голови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2020 р. № 25/ос/г «Про відрахування суді ОСОБА_1 зі штату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області» відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у зв`язку зі звільненням у відставку 25 вересня 2020 року.

09.10.2020 р. позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ( Білоцерківський відділ обслуговування громадян № 2) із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області з 26.09.2020р. позивачці призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

18.12.2020 року позивач звернулася до начальника ГУ ГІФУ у Київській області ОСОБА_4 із заявою про надання обґрунтованого роз`яснення розрахунку розміру довічного грошового утримання судді у відставці та вимогою зазначити, який стаж роботи на посаді судді було при цьому зараховано і який не зараховано згідно розрахунку стажу судді, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Позивачу надано лист-відповідь ГУ ПФУ в Київській області від 18.01.2021 , з якого вбачається, що довічне грошове утримання становить 52 024,509 грн. - 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 104 049 грн. та розраховано із загального стажу 27 років 11 місяців 13 днів, в тому числі спеціальний, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці - 20 років 2 місяці 17 днів.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, станом на 25.09.2020 року, такий стаж становить 25 років 7 місяців 15 днів, з яких : 2 роки 5 місяців половина терміну навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого ( денне відділення); 3 роки стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді станом на 29.06.2000 року, дату призначення позивача на посаду судді вперше, згідно ч.2 ст.137 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-УІІІ; 3 роки 8 місяців 17 днів стаж роботи на посаді судді Білоцерківського міського суду Київської області ; 16 років 5 місяців 28 днів стаж роботи на посаді судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ в редакції станом на 30.07.2020 року , дату рішення ВРП про звільнення позивача з посади судді у відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

За приписами ч.3 ст.116 Закону № 1402 рішення про звільнення судді з посади у відставку ухвалює Вища рада правосуддя.

Згідно статті 137 Закону № 1402, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно абзацу 4 пункту 34 розділу XII « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 р. №9901/808/18 (провадження №11-1481заі18) вказала, що частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Так, на час призначення позивача суддею 29 червня 2000 року діяв Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ (далі за текстом - Закон №2862).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону №2862 ( в редакції станом на 29.06.2000 р.) право на зайняття посади судді районного( міського), міжрайонного( окружного) суду, військового суду гарнізону мав громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, мав вищу юридичну освіту і , як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Однак, частиною третьою статті 127 Конституції України( редакція у період з 28.06.1996 до 05.07.2001) визначалось, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

Законом України № 2534-ІІІ від 21.06.2001 частину першу статті 7 Закону №2862 було змінено і, починаючи з 05.07.2001, вимоги при обранні суддів на посаду вперше були приведені у відповідність до Конституції України, визначено, що на посаду судці міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

Таким чином, у період з 28.06.1996 до 05.07.2001 вимоги , визначені Законом №2862, не відповідали вимогам, встановленим Конституцією України. У разі існування неузгодженості між актами, виданими одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили, в даному випадку, Конституція України.

А тому, на підставі частини другої статті 137 Закону № 1402 та частини третьої статті 127 Конституції України ( в редакції станом на 29 червня 2000 року - день призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи на посаді судді позивачу слід зарахувати стаж( досвід ) роботи ( професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді - тобто три роки.

Суд зазначає, що фактично до призначення на посаду судді позивач мала стаж роботи в галузі права більш як шість років. Так, у період з 1988 по 1991 роки навчалася в Чернігівському юридичному технікумі, де здобула професію юриста; з 05.08.1991 до 14.08.1992 працювала у Мінському відділі соціального забезпечення м. Києва на посаді інспектора-спеціаліста; з 20.08.1992 до 24.08.1993 працювала у Білоцерківському міськсоцзабезі Київської області інспектором по призначенню пенсій і допомог; з 27.11.1995 до 07.03.1996- юрисконсульт AT «Харківська фабрика «Україна»; з 10.03.1996 до 30.06.1998- юрист ПЮФ «Сталкер»; з 04.08.1998 до 09.07.2000 - стажист Білоцерківського міського суду Київської області.

Позивач також вважає, що на підставі абзацу 4 пункту 34 розділу XII « Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді їй також має бути зараховано 2 роки 5 місяців - половина терміну навчання за денною формою у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого з 01 вересня 1993 року до 27 червня 1998 року, оскільки відповідно до зазначеної норми судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах. Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

З огляду на абз. 3 п.1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» від 10.07.1995 р. №584/95 , який був чинний на час призначення суддею позивача і мав силу закону, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З аналізу зазначених норм вбачається, що законодавством, яке діяло на час призначення позивача на посаду судді, передбачалося право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах (за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років).

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Така правова позиція щодо обрахування стажу роботи судді у відставці висловлена Верховним Судом у постановах від 20.12.2018 р. у справі №482/684/17 (провадження №11- 829заі 18), від 03.04.2019 р. у справі №686/7686/17 (провадження №К/9901/17438/18), від 12.12.2019 р. у справі №692/290/17 (провадження №К/9901/24372/18) та Великої Палати Верховного Суду у постановах від 01.11.2018 р. у справі №9901/548/18 (провадження №11- 829заі18) та від 03.09.2020 р. у справі № 9901/521/19 ( провадження № 11-327заі20).

Суд звертає увагу, що у рішення Вищої ради правосуддя від 30 липня 2020 року № 2315/0/15-20 про звільнення позивача з посади судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у зв`язку з поданням заяви про відставку зазначено, що додані до заяви документи свідчать, що суддя Кошель Л.М. має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116,137 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу XII « Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону у редакції Закону України « Про Вищу раду правосуддя».

Крім того, згідно додатку 3 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. №31 (далі за текстом - Порядок №31), яким наведено форму Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначається стаж, що дає право на відставку і призначення щомісячного довічного грошового утримання, а не стаж роботи судді, з урахуванням якого визначається відсоток для обчислення щомісячного грошового утримання.

Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є додатком 4 до Порядку №31.

Так, Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , складений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 25.09.2020 р. та поданий до Головного управління Пенсійного фонду в Київській області. У зазначеному розрахунку вказано, що стаж роботи судді ОСОБА_1 станом на 25.09.2020 р. становить 25 років 07 місяців 15 днів, до якого зараховано: 2 роки 5 місяців половина строку навчання з 01.09.1993 року до 27.06.1998 року в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого ( денне відділення) на підставі абзацу четвертого пункту 34 розділу XII « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України « Про судоустрій і статус суддів» № 1402 ; 3 роки стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді станом на 29.06.2000 року, дату призначення позивача на посаду судді вперше, згідно ч.2 ст.137 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» № 1402 ; 3 роки 8 місяців 17 днів стаж роботи на посаді судді Білоцерківського міського суду Київської області ; 16 років 5 місяців 28 днів стаж роботи на посаді судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, п.1 ч.1 ст.137 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» № 1402.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання має становити 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді ( 50 відсотків базовий розмір плюс по 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років) відповідно до ч.3 ст.142 Закону « Про судоустрій і статус суддів» № 1402, виходячи з обрахування стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання , 25 років 07 місяців 15 днів.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області під час призначення ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання, не вірно визначив стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як такий, що становить 20 років 2 місяці 17 днів, зарахувавши тільки стаж роботи на посаді судді , тоді як стаж судді складає 25 років 7 місяців 15 днів, та, як наслідок, не вірно визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ст.ст. 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів, а отже, не довів правомірності своїх дій.

Враховуючи викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 910,00 грн. який підлягає стягненню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 26 вересня 2020 року, виходячи з розрахунку 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 різницю між виплаченим щомісячним довічним утриманням судді в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді та перерахованим у розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, за період з 26.09.2020 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 910 (дев`ятсот десять) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.