Справа № 400/3155/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р. № 400/3155/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2020 № 6, № 6,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області з вимогою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 23.03.2020 №6 та №6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між позивачем і ВАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір. У 2016 році між позивачем та кредитором виникла домовленість щодо анулювання (прощення) кредитного зобов`язання. У зв`язку з тим, що прощення (анулювання) кредиту відбулось у відповідності до чинного законодавства, позивач зазначає про відсутність у нього обов`язку подавати податкову декларацію за період прощення кредитного зобов`язання. Підставою для нарахування податкових зобов`язань, що знайшли своє відображення у оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях, є анулювання (прощення) позивачу банком заборгованості за основним боргом за кредитним договором №014/2292/74/03859 від 09.08.2007 року в розмірі 72200,00 доларів США за договором про часткове прощення боргу. Так, позивач зазначає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, так як сума кредиту, прощена (анульована) банком, не є додатковим благом, а отже і відсутні підстави для включення такої суми до оподатковуваного доходу, що свідчить про відсутність об`єкта оподаткування в розумінні положень п.14.1.47 ст.14 Податкового кодексу України, а тому є помилковими посилання відповідача на положення абз. д) пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, як на безумовну підставу для донарахування позивачеві податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб. Підставою нарахування всіх податкових санкцій відповідач не аргументовує та не підтверджує відповідними розрахунками, при цьому, кредитні зобов`язання оформлювалися в іноземній валюті (долар США), а розрахунки щодо переведення із іноземної валюти у національну відповідач не зазначає, що на думку позивача, ставить під сумнів правильність переведення із однієї валюти в іншу на час анулювання (прощення) кредитного зобов`язання. На підставі вищенаведеного, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою судду від 10.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідач подав письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що у січні 2020 року було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору, за результатами якої встановлені наступні порушення, а саме: п. 16.1.2, 16.1.3 ст. 16 розділу І, пп. 49.18.4 ст. 49 розділу ІІ, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст.179 Податкового кодексу України, а саме: не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.0.12016 по 31.12.2016 рік; пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, абз. д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та з урахуванням норм пп.165.1.55 п.165.1 ст.165, п.167.1, ст167, пп.1.2, пп.1.3, п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, а саме: заниження та несплата податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 в сумі 99755,76; п.16 прим.1 підр.10 р.ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено та несплачено військовий збір за 2016 рік на суму 8312,98 грн. В результаті чого, відповідачем 23.0.32020 року винесені наступні податкові повідомлення-рішення: №6 по податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 24938,94 грн.; №6 за платежем військовий збір в сумі 2078,25 грн. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

09.08.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено кредитний договір №014/2292/74/03859, згідно якого позивачка отримала кредит у розмірі 72200,00 доларів США під 12% річних.

05.08.2014 ВАТ «Ерсте Банк» припинено.

Правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» є ПАТ «Фідобанк».

27.05.2014 між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «ФК Глобал Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №2, за яким право вимоги за вищевказаним кредитним договором з ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «ФК Глобал Фінанс».

30.04.2015 між ТОВ «ФК Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс Транс Груп» укладено договір відповідно до якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором з ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «Фінанс Транс Груп».

10.06.2016 між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінанс Транс Груп» укладено договір про врегулювання заборгованості за кредитним договором №014/2292/74/03859.

З 15.01.2020 по 21.01.2020 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету ПДФО, військового збору від одержаного доходу за ознакою « 126» (додаткове благо) у вигляді анульованої суми кредитної заборгованості.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 28.01.2020 №79/14-29-33-06-11/ НОМЕР_1 .

За результатами вказаної перевірки визначено додаткове благо у розмірі 554198,65 грн. та прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №6 від 23.03.2020 із заборгованості ПДФО у розмірі 124694,70 грн., з якої податок 18% у сумі 99755,76 грн. та 25% штрафу у сумі 2078,25 грн.;

- №6 від 23.03.2020 із заборгованості зі сплати військового збору у розмірі 10391,23 грн., з якої військовий збір 1,5% у сумі 8312,98 грн. та 25% штрафу у сумі 2078,25 грн.

Позивачка, не погоджуючись з вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернулась з цим позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII від 09.04.2015 року, положення якого набрали чинності 07.05.2015 року, підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, слід розглядати окремо.

Статтею 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 163.1 ст.163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту д підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності (пп.165.1.55 п.165.1 ст.165).

Підпунктом а п.176.1 ст.176 ПК України встановлено, що платники податку зобов`язані, зокрема, подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

У відповідності до п.179.1, п.179.7 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року та не включаються суми процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

При цьому, у разі отримання такого оподатковуваного доходу у вигляді наведеного додаткового блага (прощення кредитором основної суми боргу (кредиту), платник податку зобов`язаний подати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію), сплатити суму податкового зобов`язання, яка зазначена у такій декларації, а також і нарахувати та сплатити з такого доходу військовий збір.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що додатковим благом є тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, яка підлягає оподаткуванню та декларуванню, і в цю суму боргу (кредиту) не включаються проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Як встановлено судом в ході судового розгляду справи, 10.06.2016 ТОВ «Фінанс Транс Груп» було прийнято рішення про анулювання заборгованості позивача за кредитним договором №014/2292/74/03859 від 09.08.2006 року, зокрема, суми основного боргу (кредиту) в розмірі 2531620,25 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи сума прощеного боргу включала в себе 1977421,60 грн. прощену в порядку п 164.2.17 ст. 164 ПК України та 554198,65 грн прощених в порядку ст. 605 ЦК України, дослідження договору від 10.06.2016 року про врегулювання заборгованості за кредитним договором від 10.06.2016 року №014/2292/74/03859 від 09.08.2007 року, дозволяє зробити висновок, що відповідно до п.2.6 договору ТОВ «Фінанс траст груп» попередило Л.І. Старосвітську про п.2.3 договору є повідомленням про прощення боргу за кредитним договором №014/2292/74/03859 від 09.08.2007 року в розумінні підпункту «д» пункту 164.2.17 ст. 164 ПК України.

З аналіз акту перевірки від 28.01.2020 №79/14-29-33-06-11/ НОМЕР_1 ( зворотній бік аркушу справи 84) вбачається, що податковим органом здійснено розрахунок сум основного боргу 70641,52*7.99300=564637,66 грн, та суми відсотків а кредитом 45614,23*7.99300=364594,54 грн. Враховано здійснене ОСОБА_1 погашення суми боргу в розмірі 375033,56 грн., та виокремлено залишок по кредиту в розмірі 554198, 65 грн., що був прощений кредитором.

Також Відповідачем було в межах перевірки витребувано інформацію від ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» згідно якої повідомлено, що 10.06.2016 року в зв`язку з виконанням зобов`язань з погашення боргу за кредитним договором Кредитором було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у сумі 554198,65 грн.

Аналіз наведених норм податкового законодавства та встановлених в ході судового розгляду обставин у справі, у їх сукупності свідчить про те, що анульована (прощена) Банком позивачеві сума основного боргу (тіло кредиту) за кредитним договором є доходом, який отриманий позивачем як додаткове благо, а відповідно, такий дохід підлягає включенню до річного оподатковуваного доходу шляхом відповідного декларування позивачем такого доходу та з такого доходу позивач був зобов`язаний нарахувати податок з доходів фізичних осіб (далі - ПДФО) та військовий збір у встановленому податковим законодавством розмірі).

Проте, у ході судового розгляду справи із аналізу доданих до позову документів, судом було встановлено, що позивач свого обов`язку щодо декларування доходу як додаткового блага за анульованим (прощеним) основним боргом (тілом кредиту), суми податку на доходи фізичних осіб і військового збору не сплатив.

За викладених обставин, враховуючи те, що в ході судового розгляду судом встановлено та з письмових доказів наявних в матеріалах справи вбачається факт анулювання (прощення) боргу позивачеві основного боргу за прощеним кредитом (без урахування процентів, пені та штрафних санкцій), вказана сума є доходом позивача у вигляді додаткового блага із якого позивач мав обов`язок сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за приписами вищенаведеного податкового законодавства, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом правомірно були нараховані грошові зобов`язання позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору та застосовані штрафні санкції за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями від 23.03.2020 за №6 та №6.

Відповідна правова позиція також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 23.09.2019р. у справі №825/599/17 та від 01.10.2019р. у справі №819/2619/14-а, від 13.01.2021 р. у справі № 815/3071/18, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведені норми також вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року у справі № 826/6896/17, від 01.10.2019 року № 826/4578/17, від 29.01.2019 року № 821/707/17, від 10.04.2020 року у справі № 500/583/19, від 13.01.2021 р. у справі № 815/3071/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч.1 ст.77 вказаного Кодексу, на позивача покладено обов`язок довести ті обставини на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність прийняття контролюючим органом оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, код ЄДРПОУ ВП44104027) про скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2020 року №6 та №6 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник