Справа № 440/5200/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 16 липня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5200/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2021 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 384 від 30 березня 2021 року про відмову позивачу в перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року виходячи з її відсоткового розміру 84% без обмеження її максимального розміру;

зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та нарахування позивачу з 01 жовтня 2020 року перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року виходячи з її відсоткового розміру 84% без обмеження її максимального розміру та виплатити пенсію з урахуванням фактичної проведених виплат.

Свої позовні вимога позивач обґрунтувала тим, що у 2009 році набула право на пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року, у розмірі 84% місячної заробітної плати. В березні 2021 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та довідкою про розмір заробітної плати № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року.

Рішенням № 384 від 30 березня 2021 року відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року з тих підстав, що розмір пенсії, яку наразі отримує позивач на підставі рішення суду є більшим, ніж той, що належатиме до виплати ОСОБА_1 у разі його перерахунку на підставі оновленої довідки, з урахуванням актуального відсоткового розміру пенсії на рівні 60% та обмеження її максимального розміру.

Позивач посилаючись на те, що право на отримання пенсії у її відсотковому розмірі 84% та без обмеження максимального розміру набуте нею у 2009 році на підставі статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року та підтверджене рішенням суду у справі № 440/553/20, а тому зміни законодавства, що мали місце у подальшому щодо зменшення відсоткового розміру пенсії від заробітної плати та встановлення максимальних обмежень, не можуть бути до неї застосовані.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію, відповідач аргументував тим, що відповідно до частини другої статті86 Закону України "Про прокуратуру", пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці. Крім того, відповідно до частини 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Положення Закону № 1789 в частині перерахунку пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури втратили чинність станом на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії, у зв`язку з чим нормою права, яка регламентує проведення перерахунку пенсії працівникам органів прокуратури станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії є частина 15 статті 86 Закону № 1697.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач реалізувала право на пенсію за вислугою років у 2009 році та отримувала пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII від 05 листопада 1991 року, якій діяв на той час.

19 жовтня 2020 року Полтавською обласною прокуратурою на ім`я позивача складено оновлену довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20.

У березні 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про перерахунок пенсії. До заяви позивачкою приєднано оновлену довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20.

Рішенням № 384 від 30 березня 2021 року відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки з тих підстав, що розмір пенсії, яку наразі отримує позивач на підставі рішення суду є більшим, ніж той, що належатиме до виплати ОСОБА_1 у разі його перерахунку на підставі оновленої довідки, з урахуванням актуального відсоткового розміру пенсії на рівні 60% та обмеження її максимального розміру.

Не погодившись з правомірністю зазначеної відмови та обґрунтованістю її мотивів позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до абзацу 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

За приписами частини двадцятої Закону, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Таким чином, відповідно до діючого Закону України "Про прокуратуру" позивач має право на здійснення перерахунку пенсії на рівні заробітної плати працівника на відповідній посаді в прокуратурі (ч.20 ст.86), в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати (ч.2 ст.86), але не більше десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність (ч.15 ст.86).

Разом з тим, позивачка реалізувала право на пенсію у 2009 році.

На той час діяв Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, частина друга статті 50-1 якого передбачала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Слід зауважити, що станом на 2009 рік стаття 50-1 цього Закону взагалі не передбачала обмеження максимального розміру пенсії. Лише з 01 жовтня 2011 року Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI до частини п`ятнадцятої статті 50-1 Закону внесені зміни щодо максимального розміру пенсії не більше десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин положень статті 50-1 Закону від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд неодноразово висловлював правові позиції щодо застосування норм матеріального права у спорах, пов`язаних з оскарженням дій пенсійного органу стосовно перерахунку пенсії, призначеної за нормами Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру" із застосуванням при здійсненні такого перерахунку відсоткового значення розміру пенсії, яке на час здійснення її перерахунку було зменшено внаслідок змін у законодавстві.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 308/11498/16-а, висловлена правова позиція, згідно з якою при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни у законодавстві щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Згодом таке правозастосування підтримано Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 310/6638/16-а(2-а/310/652/16).

Враховуючи зазначені правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 384 від 30 березня 2021 року в частині відмови в перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року виходячи з її відсоткового розміру 84% належить задовольнити, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року виходячи з її відсоткового розміру 84%.

Разом із тим, на переконання суду не підлягають задоволенню вимоги щодо перерахунку пенсії без застосування законодавчо встановленого її обмеження максимальним розміром.

Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру", а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим статтею 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру", в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (постанови Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 205/8204/16-а, від 03 квітня 2018 року у справі № 361/4922/17, від 02 травня 2018 року у справі № 704/87/17, від 15 серпня 2018 року у справі № 161/9572/17, від 17 січня 2019 року у справі № 161/713/17, від 15 травня 2019 року у справі № 554/4191/17, від 21 листопада 2019 року у справі № 161/14321/16-а, від 21 травня 2020 року у справі № 554/10510/16-а, від 28 жовтня 2020 року у справі № 686/2428/16-а).

Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) законних підстав для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність.

Відступу від вищенаведених правових позицій суду касаційної інстанції не відбувалось.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року, без застосування законодавчо встановленого її обмеження максимальним розміром, а також позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 384 від 30 березня 2021 року у відповідній частині задоволенню не підлягають.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Сума сплаченого позивачем судового збору підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 454,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

/

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 384 від 30 березня 2021 року в частині відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року, виходячи з її відсоткового розміру 84%.

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 жовтня 2020 року на підставі оновленої довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-630вих20 від 19 жовтня 2020 року виходячи з її відсоткового розміру 84% та виплатити її з урахуванням фактичної проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Чеснокова