Справа № 640/13907/21
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

13 липня 2021 року м. Київ№ 640/13907/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., при секретарі судового засідання Шевченко М.В., розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
провизнання протиправними дії, визнання протиправним та нечинним розпорядження,
за участі:

позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Меньшикова О.Я.

прийняв до уваги таке:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Кабінету Міністрів України, в якій просить визнати Розпорядження про схвалення Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період 2020 року, яким передбачено, що завданням Стратегії є: впровадження електронних пенсійних справ і системи централізованого призначення (перерахунку) та виплати пенсій на їх основі; створення реєстру електронних пенсійних справ і систем їх технічної підтримки, резервного центру обробки даних, комплексної системи захисту інформації, яке затверджене Кабінетом Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 672-р «Про схвалення Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року» - протиправним та нечинним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання у справі №640/13907/21.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 06.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Як слідує з клопотання про залишення позовної заяви без розгляду мотивоване тим, що позовна заява ОСОБА_1 у справі № 640/13907/21 подана з пропуском строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, має бути залишена без розгляду на підставі статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, представник відповідача наголошує, що відповідно до змісту оскаржуваного розпорядження яким схвалено стратегію модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період 2020 року, тобто таке розпорядження вичерпало свою дію.

У зв`язку з наведеним представник відповідача наполягає на наявності підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

В підготовчому засіданні 13.07.2021 представник відповідача підтримав своє клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, та наполягав на його задоволенні, зазначивши, що звернення з позовом відбулось з пропуском строку звернення з адміністративним судом, тому позовна заява має бути залишена без розгляду.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні, зважаючи на те, що хоч стратегія і вичерпала свою дію, зважаючи на те що прийнята на період 2020 року, однак відповідно до загальних відомостей чинності не втратила та не скасована. Щодо оскарження нормативно-правового акту який прийнятий у 2016 році, проте звернувся позивач у 2021 році, представник пояснив релігійними переконаннями позивача, у зв`язку з чим просив суд поновити строк звернення до суду.

Вирішуючи подану заяву про залишення позову без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлений статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно змісту частини першої цієї статті такий порядок поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Однак, наведене положення процесуального законодавства має застосовуватись в логічному взаємозв`язку з частиною другою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, яка закріплює, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

При цьому, судом враховується, що відповідно до частини третьої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Системний аналіз наведених правових норм, дає підстави для висновку, що нормативно-правовий акт може бути оскаржено такими особами в незалежності від дати прийняття оскаржуваного акту, але в межах визначеного загальними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України строку, який обраховується з дати, коли даний нормативно-правовий акт застосовано до позивача, або з моменту набуття позивачем статусу суб`єкта правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Як стверджує позивач у своєму позові, його взято на облік до Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області з 01.12.2007 року та присвоєно унікальний номер пенсійної облікової справи № (т. 1 а.с. 3).

Згідно змісту оскаржуваного розпорядження 672-р датою прийняття є 14.09.2016.

Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Розпорядження Кабінету Міністрів України набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо цими розпорядженнями не встановлено пізніший термін набрання ними чинності.

Частиною 5 вказаної статті передбачено Офіційне опублікування постанов Кабінету Міністрів України здійснюється в газеті «Урядовий кур`єр» та Офіційному віснику України, а також в інших офіційних друкованих виданнях і друкованих засобах масової інформації, визначених законом. Крім того, акти Кабінету Міністрів України оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України.

Суд зазначає, що спірним Розпорядженням інакшої дати набрання ним чинності не визначено.

Відтак, з аналізу вказаних норм, слід дійти висновку, що спірне Розпорядження Уряду 672-р набрало чинності 14.09.2016.

Спору щодо здійснення опублікування спірного Розпорядження сторони не мають.

Відтак, саме з дати 14.09.2016 Пенсійний фонд України та його територіальні органи набули обов`язку щодо застосування спірного Розпорядження Уряду.

Як вказано вище, ОСОБА_1 взятий на облік до ГУ ПФУ в Харківській області 01.12.2007 року. Тобто, можна дійти висновку, що з дати набрання чинності Розпорядженням, а саме - 14.09.2016 оскаржуване Розпорядження могло застосовуватися до ОСОБА_1 .

Будь - якого спору щодо дій/бездіяльності територіального органу Пенсійного фонду України в частині не застосування електронної облікової пенсійної справи (картки) ОСОБА_1 вимог Розпорядження сторони не мають.

Тобто, позивач звернувся до суду з даним позовом більш ніж як через 4 роки після настання обставин які слугували зверненням до суду.

Наведе в сукупності вказує на відсутність в поясненнях представника позивача доводів, які могли б бути визнані судом такими, що обґрунтовують поважність причин пропуску строку звернення дод суду.

Суд наголошує, що в підготовчому судовому засіданні 13.07.2021 представнику позивача судом запропоновано додатковий час для підготовки додаткових пояснень щодо строку звернення о суду, однак таким правом представник не скористався.

Окремо суд зазначає, що спірне Розпорядження 672-р від 14.09.2016 «Про схвалення Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року» вичерпало дію шляхом досягнення мети та завдань такого розпорядження, які визначені безпосередньо в його змісті.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Як вказав Верховний суд у своїй постанові від 27 червня 2018 року (справа №826/922/17) дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оцінюючи надані представником позивача пояснення, суд приходить до висновку про відсутність в них вмотивованих посилань на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України. А отже, підстави для пропуску строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КАС України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи недоведеність існування підстав вважати причини пропуску строку поважними, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 183, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у справі №640/13907/21- задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 в адміністративній справі №640/13907/21 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 240 КАС України ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена. Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Повний текст ухвали виготовлено 14.07.2021.

Суддя Р.О. Арсірій