Справа № 520/9541/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

14 липня 2021 року № 520/9541/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення № 5055 від 06.10.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити мені пенсію відповідно до пп.а п.1 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням періоду роботи з 03.04.1987 року по 09.07.1987 року, з 10.07.1987 року по 20.06.1988 року згідно довідки 204/07 від 10.07.2014 року виданої ДП Шахта ім. 60 річчя Радянської України з дати звернення згідно заяви від 23.08.2019 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що рішення № 5055 від 06.10.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах порушує права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пп. а п.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При цьому, позивачем вказано, що його пільговий стаж надає йому право на призначення пенсії, що протиправно не враховано відповідачем. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Також, позивачем до суду було подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій останній просить суд визнати причину його пропуску звернення до суду з позовною заявою поважною та поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду.

В обґрунтування поданого до суду клопотання вказано, що з 2014 року місце його постійного проживання м. Донецьк опинилось у зоні збройного конфлікту з подальшим його віднесенням до району проведення антитерористичної операції, а також до переліку населених пункті, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Також, позивачем вказано, що він не міг виїхати з цієї території у зв`язку з проведенням бойових дій, обстрілами, загибеллю і поранням військових та мирного населення на лінії зіткнення, які продовжуються майже кожну добу, про що сповіщають засоби масової інформації. Водночас, позивачем вказано, що він знаходився на території України в зоні бойових дій і не міг здогадуватися, що йому не призначено належну на підставі Закону пенсію.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Представник відповідача правом подання відзиву на позов не скористався, заяви про визнання позову до суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов та необхідних документів або заяви про визнання позову до суду.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У позовній заяві позивачем вказано, що він з 2014 року у зв`язку з початком бойових дій в Донецькій та Луганській областях був вимушений виїхати на постійне проживання до Ізюмського району Харківської області, де на даний час і мешкає, а відтак має статус внутрішньо переміщеної особи.

Також, позивачем вказано, що 23.08.2019 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пп. а п.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надав довідку від 10.07.2014 року №204/07, видану ДП «Шахта ім. 60 річчя Радянської України» про те, що він з 30.04.1987 року по 09.07.1987 року виконував горні роботи по професії учень гроно робочого підземного та з 10.07.1987 року по 20.06.1988 року виконував горні роботи по професії горно робочий підземний 3 розряду з повним підземним робочим днем в шахті.

Рішенням відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.10.2020 року № 5055 із посиланням на приписи пп.а п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказано, що до спеціального пільгового стажу роботи по Списку №1 не можливо зарахувати періоди роботи, відображені у довідці від 10.07.2014 року №204/07, виданій ДП «Шахта ім. 60 річчя Радянської України», оскільки неможливо перевірити первинні документи, що вказані в якості підстав для видачі довідки.

Позивачем у позовній заяві вказано, що в усній формі спеціаліст Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було його повідомлено, що довідку від 10.07.20114 року №204/07 взяти для призначення пенсії неможливо, оскільки така видана підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території України м. Донецьк.

Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Стосовно поданої позивачем до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду суд зазначає наступне.

Згідно із положеннями ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, положеннями ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що Кодекс адміністративного судочинства України є загальним законом, яким врегульовані строки звернення до адміністративного суду за захистом прав. Натомість спеціальним законом, яким врегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб є Закон № 1058-IV.

Враховуючи доводи позивача та обставини того, що ним оскаржується рішення № 5055 від 06.10.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно не призначення пенсії, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Згідно з пп.а п.1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які досягли 50 років та наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць.

При цьому, суд зазначає що положеннями ст.62 Закону України Про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В той же час, відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як передбачено п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Під час розгляду справи зі змісту наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 встановлено, що позивач працював у Дочірньому підприємстві «Шахта ім. 60 річчя Радянської України» в місті Донецьк у період з 03.04.1987 року по 09.07.1987 року, з 10.07.1987 року по 20.06.1988 року учнем горно робочого та горно робочого 3 розряду з повним робочим днем.

Також позивачем було отримано довідку №204/07 від 10.07.2014 року, видану ДП «Шахта імені 60-річчя Радянської України»

Водночас, відповідач за результатами розгляду заяви позивача про призначення пільгової пенсії вказав на відсутність підстав для врахування до пільгового стажу зазначеного періоду роботи позивача.

Судом встановлено, що в якості єдиної підстави для неврахування відповідачем наданої позивачем довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що вказана у спірному рішенні, є неможливість перевірити первинні документи, що вказані у підставі видачі такої довідки. При цьому, як вказано позивачем, його було повідомлено в усній формі про неможливість врахування зазначеної довідки з огляду на її видачу підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній території.

Надаючи оцінку зазначеним доводам відповідача, суд зазначає, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина (захоплення незаконними озброєними формуваннями території, на якій розташоване підприємство) не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділена правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Зазначена позиція суду відповідає висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 24.07.2019 року по справі №423/1324/17, від 28 серпня 2018 року по справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року по справі №242/65/17.

Враховуючи обставини того, що зазначений довід було покладено в основу прийнятого рішення № 5055 від 06.10.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у зв`язку з чим останнє підлягає скасуванню.

В той же час, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового пільгового стажу, що дає право на отримання пільгової пенсії за віком, період роботи з 03.04.1987 року по 09.07.1987 року, з 10.07.1987 року по 20.06.1988 року згідно довідки 204/07 від 10.07.2014 року, виданої ДП Шахта ім. 60 річчя Радянської України.

Водночас, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити позивачу пенсію, оскільки вирішення зазначеного питання належить до компетенції відповідача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 5055 від 06.10.2020 року відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.09.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового пільгового стажу, що дає право на отримання пільгової пенсії за віком, період роботи з 03.04.1987 року по 09.07.1987 року, з 10.07.1987 року по 20.06.1988 року згідно довідки 204/07 від 10.07.2014 року, виданої ДП Шахта ім. 60 річчя Радянської України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ - 14099344).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.