Справа № 360/2387/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2387/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шембелян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Пономарьової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виборів» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 103496,96 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 травня 2021 року надійшла позовна заява Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ЛОВФСЗІ) до Комунального підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виборів» (далі - відповідач, КП «ЛЗЗБВ») про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 103496,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, здійснив реєстрацію у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 28.09.2009, реєстраційний номер 44/118/20. Відповідачем надано Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік за формою І0-ПОІ. Позивач зазначив, що зі звіту вбачається не виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у зв`язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 103249,13 грн, яку відповідач, враховуючи норму частини четвертої статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, повинен був сплатити до 15 квітня року, наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу, про що він був повідомлений позивачем. Також позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 16.04.2021 по 27.04.2021 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 7,5% річних за кожен день прострочення.

На думку позивача, відповідач не виконав усіх необхідних заходів щодо виконання нормативу створення робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю.

На підставі зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача адміністративно-господарські санкції та пеню у сумі 103496,96 грн.

Ухвалою від 14 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін (арк. спр.29-30).

Від КП «ЛЗЗБВ» 24.05.2021 за вх. № 17745/2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр.45-47).

Нормами Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» на підприємства покладено лише обов`язок виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю та звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю. При цьому вищевказаний обов`язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування інвалідів не супроводжується обов`язком пошуку інвалідів для працевлаштування на створені роботодавцем робочі місця. Такий обов`язок покладено на органи державної служби зайнятості.

На виконання вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» відповідачем було створено відповідну кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.

Згідно зі звітом форми №10-ПОІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу (осіб) становить 230 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 8 осіб, кількість робочих місць для штатних працівників з інвалідністю (норматив) становить 9 осіб.

В 2020 році відповідачем було виділено та створено 5 вакантних робочих місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, що перевищує норматив, оскільки з врахуванням вже працюючих на підприємстві 8 осіб з інвалідністю загальна кількість створених підприємством робочих місць для осіб з інвалідністю - дорівнює 13, що перевищує норматив.

З метою забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, щомісячно протягом 2020 року КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» повідомляло Лисичанський міський центр зайнятості про наявність на підприємстві вакансій для осіб з інвалідністю, що підтверджуються копіями звітів Форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за всі дванадцять місяців 2020 року, в яких зокрема вказані характеристики вакансій та вимоги до претендентів (спеціальність, кваліфікація, стаж роботи), режим роботи (1-денний робочий тиждень, 7 годин), характер роботи (постійна), умови праці (оптимальні) тощо.

При цьому випадків відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, направлених Лисичанським центром зайнятості, чи які б самостійно зверталися безпосередньо до підприємства, жодного разу не було.

Зазначені обставини підтверджуються інформацією у відповіді Лисичанського міського центру зайнятості на запит Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, яка додавалась позивачем до позовної заяви.

Факт виділення і створення відповідачем у 2020 році робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, підтверджується також штатним розписом КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» за чотири квартали 2020 року, яким передбачено 5 вакантних робочих місць для таких осіб: у структурному підрозділі «Березівський крейдовий кар`єр» - 1 робоче місце слюсаря-ремонтника, у адміністративно-побутовому корпусі - 2 робочих місця прибиральників службового приміщення та 2 робочих місця прибиральника території.

Тому відповідач вважає, що ним було виділено та створено необхідну кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю в 2020 році.

Протягом 2020 року відповідач брав участь у заходах, які проводив для роботодавців Лисичанський міський центр зайнятості, що підтверджується листом Лисичанського міського центру зайнятості від 05.04.2021 вих. № 506/05-21.

Оскільки КП «ЛЗЗБВ» вжито всіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення службою зайнятості населення необхідної кількості осіб з інвалідністю для працевлаштування чи за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства таких осіб, які бажають працевлаштуватись.

Враховуючи, що відповідачем вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому склад правопорушення, який є підставою для стягнення адміністративно-господарських санкцій в межах спірних правовідносин, відсутній. Відсутність обов`язку сплати адміністративно-господарські санкції обумовлює відсутність об`єкту обчислення пені, що доводить необґрунтованість та безпідставність пред`явлення позивачем відповідних вимог. Тому відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог статті 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини, що склалися між сторонами.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Колективне підприємство «Лисичанський завод залізобетонних виробів», код за , зареєстровано за адресою: 93111, Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Ген. Потапенка (арк. спр.13).

КП «ЛЗЗБВ» відповідно до Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70, зареєстровано у ЛОВ ФСЗІ 25.09.2009 за реєстраційним номером 44/118/20, про що свідчить довідка про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 28.09.2009 за № 108 (арк. спр.15).

На виконання вимог Порядку № 70 КП «ЛЗЗБВ» до ЛОВ ФСЗІ подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2020 рік, в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 230 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 8 осіб; кількість робочих місць для осіб з інвалідністю - штатних працівників, створених відповідно до вимог статі 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (норматив) 9; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) 23747,3; середньорічна заробітна плата штатного працівника (тис. грн) 103,2; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (тис. грн) 103,2 тис. грн (арк. спр.16).

Позивачем на адресу КП «ЛЗЗБВ» направлено лист від 02 лютого 2021 року за вих. № 99/02-12 з проханням своєчасно здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році до 15 квітня 2020 року, не допускаючи нарахування пені за звернення до суду за примусовим стягненням боргу (арк. спр.17).

Позивачем 23 березня 2021 року за вих. № 360/05/03 на адресу Головного управління ДПС у Луганській області направлено запит про надання інформації про середньооблікову кількість працівників КП «ЛЗЗБВ» (арк. спр.18).

Інформацією Головного управління ДПС у Луганській області підтверджено, що середньооблікова кількість штатних працівників у 2020 році становила: січень 224; лютий 225; березень 222; квітень 222; травень 226; червень 229; липень 229; серпень 230; вересень 234; жовтень 236; листопад 238; грудень 240, з яких мали інвалідність: січень 7; лютий 7; березень 7; квітень 7; травень 7; червень 7; липень 7; серпень 7; вересень 7; жовтень 7; листопад 8; грудень - 8 (арк.спр.19-20 ).

Позивачем 16 лютого 2021 року за вих. № 151/05-03 на адресу Лисичанського міського центру зайнятості направлено запит про те, чи надавалися відповідачем до Лисичанського міського центру зайнятості відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови роботодавцем у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, які направлялися центром зайнятості, протягом 2020 року; чи здійснювалося КП «ЛЗЗБВ» замовлення до Лисичанського міського центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (арк. спр.21).

Листом від 11 березня 2021 року № 360/05-21 Лисичанський міський центр зайнятості підтвердив подання відповідачем протягом 2020 року щомісячно звітності форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» з інформацією про 5 вільних робочих місць, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також зазначив, що бажаючих отримати направлення на працевлаштування не було, випадків відмови підприємства в працевлаштуванні таких осіб не було (арк. спр.22).

Згідно з розрахунком суми позову штрафна санкція, яку просить позивач стягнути з відповідача за незайняте 1 робоче місце для осіб з інвалідністю складає суму 103249,13 грн. За несвоєчасну сплату КП «ЛЗЗБВ» адміністративно-господарських санкцій за 2020 рік ЛОВ ФСЗІ нараховано підприємству пеню в сумі 247,80 грн, про що також зазначено у розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості зі сплати адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (арк. спр.23).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України від 21.03.1991 № 875-XII Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні (далі Закон № 875).

Відповідно до статті 7 Закону № 875 законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 875 забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону № 875).

Статтею 18-1 Закону № 875 визначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підприємствам, установам, організаціям, у тому числі фізичним особам, які використовують найману працю, за працевлаштування осіб з інвалідністю за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть надаватися компенсації, визначені Законом України Про зайнятість населення.

Положеннями статті 19 Закону № 875 визначено, що:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя).

Аналіз зазначених положень Закону № 875 дає підстави для висновку про те, що обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування полягають у:

виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

створенні для осіб з інвалідністю умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

забезпеченні інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

у разі невиконання такого нормативу щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Таким чином, судом установлено, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування. Такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону № 875).

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України 5 липня 2012 року № 5067-VI Про зайнятість населення роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про:

попит на робочу силу (вакансії);

заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання не пізніше ніж за два місяці до вивільнення (не пізніше ніж за 30 календарних днів до вивільнення у разі звільнення державних службовців відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону України Про державну службу).

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 затверджено порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок № 70).

Відповідно до цього Порядку Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Наказом Мінсоцполітики від 27.08.2020 № 591 (далі - Наказ № 591) затверджено, форму звітності № 10-ПОІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та Інструкцію щодо її заповнення, які введено в дію, починаючи зі звіту за 2020 рік.

Наказом Мінсоцполітики від 18.12.2020 № 821 (далі - Наказ № 821) внесено зміни до форми звітності № 10-ПОІ (річна) Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та Інструкції щодо її заповнення, які діють з 12 лютого 2021 року (Офіційний вісник України від 12.02.2021-№ 11).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 грудня 2016 року № 1476), затверджено Форму звітності № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875.

Однак, на підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що колективне підприємство «Лисичанський завод залізобетонних виробів» у 2020 році своєчасно подало до ЛОВФСЗІ Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (арк. спр.16).

На підтвердження того, що протягом 2020 року на підприємстві безперервно працювали особи з інвалідністю, відповідачем надано, а судом досліджено довідки МСЕК про встановлення інвалідності, накази про прийняття на роботу осіб з інвалідністю, штатний розпис, яким підтверджено факт роботи на підприємстві протягом 2020 року в середньому 8 осіб з інвалідністю (арк.спр. 76-84, 132-155).

Листом від 11.03.2021 № 360/05-21 Лисичанський міський центр зайнятості підтвердив подання відповідачем звітності форми № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) з інформацією про вільні робочі місця, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю. Випадків відмови підприємства в працевлаштуванні особам з інвалідністю протягом 2020 року не було. Всім особам з інвалідністю, які перебували на обліку, протягом 2020 року пропонувалися вакансії, жодного кандидата не виявлено, причини відмови: за станом здоров`я та неповною зайнятістю (1-денний робочий тиждень, 7 годин). Також зазначено, що у 2020 році КП «ЛЗЗБВ» не надавало Лисичанському міському центру зайнятості замовлень на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю для вирішення питання працевлаштування (арк.спр.22).

Факт виділення і створення відповідачем у 2020 році робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підтверджується також штатним розписом КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» за чотири квартали 2020 року, яким передбачено 5 вакантних робочих місць для інвалідів: у структурному підрозділі «Березівський крейдовий кар`єр» - 1 робоче місце слюсаря-ремонтника, у адміністративно-побутовому корпусі - 2 робочих місця прибиральників службового приміщення та 2 робочих місця прибиральника території, а також щомісячними звітами форми 3-ПН (арк.спр. 85-155, 177-180).

Крім того, листом від 05.04.2021 вих. № 506/05-21 Лисичанський міський центр зайнятості підтвердив, що протягом 2020 року відповідач брав участь у заходах, які проводив для роботодавців Лисичанський міський центр зайнятості. Масові заходи за участю осіб з інвалідністю, в тому числі ярморки вакансій, в 2020 році не проводилися центром зайнятості (арк.спр.156 ).

Вищезазначене свідчить, що відповідачем уживалися залежні від нього заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на вакантні посади. Фактів відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю при розгляді справи судом не встановлено.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно із статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

У постанові від 26.06.2018 по справі № 806/1368/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

За встановлених на підставі належних доказів обставин суд дійшов висновку, що відповідач КП «ЛЗЗБВ» створив робочі місця для осіб з інвалідністю в кількості, що перевищила визначений чинним законодавством норматив, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало осіб з інвалідністю з незалежних від нього причин: бажаючих отримати направлення на працевлаштування.

Отже позивач звільняється від відповідальності за незайняте 1 робоче місце для осіб з інвалідністю з зазначених вище підстав, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати у сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (місцезнаходження: 93000, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця Слов`янська, будинок 28, код за ) до колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів» (місце знаходження: 93111, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Ген. Потапенка, код за ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 103496,93 грн - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16 липня 2021 року.

Суддя В.С. Шембелян