Справа № П/811/1095/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2021 року

м. Київ

справа № П/811/1095/15

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Смоковича М. І., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

26 червня 2021 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.

29 червня 2021 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

У касаційній скарзі автор, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, підставою касаційного оскарження рішень вказує застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а саме: в частині щодо суб`єкта владних повноважень, який на момент розгляду справи перебуває у стані припинення, але ще не припинений як юридична особа публічного права, проте, його управлінські функції передані іншій особі публічного права.

При цьому скаржник перераховує постанови Верховного Суду, висновки яких щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, на його думку, не ураховано судом апеляційної інстанції: від 06 жовтня 2020 року у справі № 804/958/17, від 10 вересня 2020 року у справі № 420/5772/18, від 12 червня 2018 року у справі № 2а-23895/09/1270, від 10 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16, від 21 квітня 2021 року у справі № 429/3281/13-а, від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15, від 13 березня 2019 року у справі № 524/4478/17, від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Водночас, оцінку щодо подібності правовідносин у справах № 804/958/17, № 420/5772/18, № 2а-23895/09/1270, № 812/1408/16 та у цій справі Верховним Судом висловлено в ухвалі від 24 березня 2021 року, де зазначено, що правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270, від 06 жовтня 2020 року у справі №804/958/17, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, а також в ухвалі від 21 квітня 2021 року, де указано, що справи №420/5772/18 та №812/1408/16 стосувались податкових правовідносин, у них не вирішувалось питання щодо можливості поновлення особи на публічній службі у певному органі або в його правонаступника, відтак, правовідносини у справах, зазначених скаржником, та у даній справі вважатись подібними не можуть.

Що стосується правовідносин, висновки стосовно яких викладено Верховним Судом у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 429/3281/13-а, від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15, від 13 березня 2019 року у справі № 524/4478/17, від 11 жовтня 2019 року у справі № 812/1408/16, то вони також не є подібними до правовідносин, що склалися у цій справі.

Так, у справі № 429/3281/13-а вирішувалося питання щодо заміни боржника виконавчого провадження з Управління Пенсійного фонду України в Слов`яносербському районі Луганської області його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області.

Викладений у справі № 812/1408/16 висновок Верховного Суду (постанова від 11 жовтня 2019 року) стосувався правомірності заміни боржника у виконавчому провадженні з Офісу ВПП ДФС в особі Харківського управління на Головне управління ДФС у Луганській області, а у справі № 826/16659/15 (постанова від 20 лютого 2019 року)- правомірності заміни боржника - Державної виконавчої служби України на її правонаступника - Міністерство юстиції України.

Висновок Верховного Суду у справі № 524/4478/17, викладений у постанові від 13 березня 2019 року, стосувався правомірності заміни відповідача по справі - виконкому Автозаводської райради на належного - виконком Кременчуцької міськради.

Отож, правовідносини у вказаних справах та у цій справі за суб`єктним складом учасників відносин, об`єктом та предметом правового регулювання, а також умовами застосування правових норм не є тотожними, а тому відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин, що в них виникли.

Крім того, скаржник не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду та не указує щодо застосування якої саме норми права в них викладено висновок.

Наведене обґрунтування підстав звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою не є достатнім у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі № П/811/1095/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Кіровоградській області про визнання незаконним звільнення, визнання незаконним та скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя М. І. Смокович