Справа № 620/2450/20
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2021 року

м. Київ

справа № 620/2450/20

адміністративне провадження № К/9901/24061/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 620/2450/20 за первісним позовом Головного управління ДПС у Чернігівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу,

установив:

Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача, який є платником податків, податковий борг на загальну суму 603 742,32 грн, який складається з податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування в розмірі 531655,57 грн, податкового боргу по податку на додану вартість в розмірі 26205, 36 грн та податкового боргу по військовому збору в розмірі 45881,39 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав зустрічний позов до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області про скасування податкової вимоги від 22 квітня 2020 року № 189593-53 та рішення про опис майна у податкову заставу від 23 квітня 2020 року № 1533/Ш/25-01-53-07-10.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року первісний та зустрічний позови задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 22 квітня 2020 року № 189593-53 в частині визначення податкового боргу у формі нарахування пені на суму 124292,73 грн. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 479406,08 грн, а саме: податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується особами за результатами річного декларування в розмірі 420655,86 грн, податковий борг по податку на додану вартість в розмірі 22119,95 грн, податковий борг по військовому збору в розмірі 36630,27 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач та відповідач оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року - без змін.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області також залишено без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року - без змін.

Не погодившись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі скаржник цитує частину четверту статті 328 КАС України та, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до зазначеного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Однак подана касаційна скарга не містить належного обґрунтування зазначеної підстави для касаційного оскарження.

Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржником не зазначено постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити.

Також скаржником не зазначено, який висновок Головне управління ДПС у Чернігівській області вважає правильним.

Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2021 року у справі № 620/2450/20 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов