Справа № 280/1868/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Справа № 280/1868/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Стовбур А.Ю., представника позивача: адвоката Ревуцького С.В., представника відповідача: Романюка С.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання незаконною вимоги, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), у якій позивач просить суд:

1) визнати незаконною вимогу відповідача щодо повернення грошових коштів в розмірі 76 329 грн., викладену у листі від 14.09.2020;

2) стягнуті з відповідача заборгованість в розмірі 748 206,00 грн.

Крім того, просить допустити рішення суду до негайного виконання.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що в березні 2020 року позивач подав до Управління для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідку Господарського суду Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №05-62/16 від 05.03.2020, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113 508,00 грн. Такі самі довідки, видані Господарським судом Запорізької області, позивачем подано до Управління в серпні 2020 року та в січні 2021 року. Разом з тим, замість того, щоб провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у бік збільшення, відповідач листом №472 від 14.09.2020 запропонував повернути 72 006,75 грн. надмірно сплаченого довічного грошового утримання за період з 01.04.2019 по 31.07.2020. Листом від 14.09.2020 відповідач повідомив, що пенсійна справа позивача приведена у відповідність до пенсійного законодавства та запропонував повернути заборгованість в розмірі 76 329,00 грн. При цьому, замість 42 565,5 грн. з серпня 2020 року позивач став отримувати 37 836 грн. щомісячного довічного грошового утримання. Позивач вважає вимогу відповідача про повернення коштів протиправною та наголошує на тому, що у зв`язку з не проведенням перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданих довідок, відповідач має заборгованість з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 748 206,90 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.03.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 12.04.2021.

31.03.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що листом Управління від 14.09.2020 позивача повідомлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного від 16.10.2018 по справі №808/2591/18 зобов`язано Управління здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку) одержаного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., починаючи з 01.01.2018 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період. На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого з 01.01.2018 склав 23 787,00 грн. Суму заборгованості за період з 01.01.2018 по дату набрання законної сили рішенням суду взято на облік до Реєстру судових рішень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 №649. З березня 2019 року розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в оновленому розмірі 38 900,25 грн. У зв`язку зі змінами у розмірі складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) на підставі особистої заяви та довідки, виданої Господарським судом Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачу проведено перерахунок з 01.01.2020, після якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 42 565,50 грн. За результатами перевірки пенсійної справи позивача Управлінням встановлено, що рішення суду від 16.10.2018 по справі №808/2591/18 не зобов`язувало перераховувати в подальшому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Враховуючи викладене, пенсійна справа ОСОБА_1 приведена у відповідність до пенсійного законодавства, після перерахунку розмір довічного грошового утримання склав: з 01.03.2019 34 578,00 грн. (43222,50 х 80%); з 01.01.2020 37 836,00 грн. (47 295,00 х 80%). Таким чином, виникла переплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2019 по 31.07.2020 в загальному розмірі 76 329,00 грн. Крім того, посилання позивача про наявність у нього права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання судді є безпідставними, адже за положеннями частини 3 статті 42 Закону №1402-VIII грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді. За кожний повний вік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Також вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 748 206 грн. безпідставними, оскільки позивачу не надано право самостійно розраховувати суми, які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, позивачем не надано докази, що підтверджують обґрунтованість вказаної суми. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 12.04.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 12.05.2021.

Ухвалою суду від 12.05.2021 продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 26.05.2021.

Ухвалою суду від 26.05.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 05.07.2021.

Під час судового розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти позову.

Заслухавши вступне слово та пояснення представників сторін, розглянувши заяви по суті справи, безпосередньо дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Управлінні та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/2591/18 від 16.10.2018, яке набрало законної сили 13.03.2019, зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

Судом встановлено, що у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 06.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, для чого подав довідку від 05.03.2020 №05-62/16, видану Господарським судом Запорізької області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, Закону №1402-VIII (зі змінами), Закону України «Про державний бюджет України на 2020 року», рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі №1-15/2018 (4086/16), про те, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 113 508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 75 672,00 грн.; доплата за вислугу років 37 836,00 грн..; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0, 00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону №1402-VIII - 0,00 грн.

Листом від 13.03.2020 №0800-0202-8/9449 Управління повідомило позивача що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано неконституційним пункт 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Разом з тим, згідно з пунктом 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, Верховній Раді Україні рекомендовано невідкладно привести положення законодавства України у відповідність до цього рішення. Таким чином до приведення у відповідність норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на теперішній час відсутні.

Отже, Управління відмовили позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 05.03.2020 №05-62/16, видану Господарським судом Запорізької області. Позивач таку відмову не оскаржував, доказів зворотного до суду не надано.

Листом від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 Управління повідомило, що на виконання рішення від 16.10.2018 у справі №808/2591/18 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого з 01.01.2018 склав 23 787,00 грн. (26 430,00 х 90 %). Суму заборгованості за період з 01.01.2018 по дату набрання законної сили рішення суду, було взято на облік в Реєстр судових рішень відповідно до Постанови №649. З березня 2019 року розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в оновленому розмірі 38 900,25 грн. (43 222,50 х 90%). У зв`язку зі змінами у розмірі складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 Закону №1402-VIII на підставі особистої заяви та довідки, виданої Господарським судом Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачу проведено перерахунок з 01.01.2020, після якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 42 565,50 грн. (47 295,00 грн. х 90 %). За результатами перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 . Управлінням встановлено, що рішення суду від 16.10.2018 по справі №808/2591/18 не зобов`язувало перераховувати в подальшому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Враховуючи викладене, пенсійна справа ОСОБА_1 приведена у відповідність до пенсійного законодавства, після перерахунку розмір довічного грошового утримання склав: з 01.03.2019 34 578,00 грн. (43 222,50 х 80%); з 01.01.2020 37 836,00 грн. (47 295,00 х 80%). Таким чином, виникла переплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2019 по 31.07.2020 в загальному розмірі 76 329,00 грн. З метою вирішення питання щодо зайво виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 запропоновано звернутись до Заводського відділу обслуговування громадян.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що позивач звертався до відповідача із заявою від 25.01.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленого за нормами Закону №1402-VIII на підставі довідки від 25.01.2021 №05-62/03 Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, однак листом від 12.03.2021 №1646-1131/Х-02/8-0800/21 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відмова мотивована тим, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом №1402-VIII, не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями, що надходять після 18 лютого 2020 року, виникає відповідно до пункту 4 статті 142 Закону №1402-VIII - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 цього Закону прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якої встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-IX не передбачено збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 (а залишено на рівні 2020 року у розмірі 2 102,00 грн.) підстави для проведення перерахунку у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди з 01.01.2021 відсутні.

Не погодившись з листом Управління від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20, яким позивача запрошено до Управління для вирішення питання щодо зайво виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 329,00 грн., а також вважаючи, що внаслідок не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 та на 01.01.2021 у відповідача виникла заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі 748 206,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною вимоги відповідача щодо повернення грошових коштів в розмірі 76 329 грн., викладеної в листі від 14.09.2020, слід зазначити таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (який був чинним на час призначення позивачу довічного грошового утримання судді у відставці) «Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 №3-1 затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок №3-1).

За змістом пунктів 1, 2 Порядку №3-1 щомісячне довічне утримання виплачується у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується щомісячне довічне грошове утримання, у грошовій формі, в установленому законодавством порядку.

Виплата щомісячного довічного утримання припиняється у випадках, передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок виплати щомісячного довічного утримання у разі поновлення його виплати, за минулий час, за час перебування особи на повному державному утриманні, за час перебування в місцях обмеження або позбавлення волі, у разі виїзду на постійне місце проживання за кордон, утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного утримання здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного утримання здійснюється в порядку, аналогічному для пенсійних виплат.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (далі - Порядок №6-4).

Пунктом 2 Порядку №6-4 визначено, що переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством;

Відповідно до пункту 3 Порядку №6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що суми щомісячного довічного утримання судді у відставці, виплачені надміру, можуть бути повернуті отримувачем виплати добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. При цьому, у разі стягнення вказаних сум в примусовому порядку, органом пенсійного фонду виноситься рішення про утримання надміру виплачених сум щомісячного довічного утримання у формі, передбаченої додатком 1 Порядку №6-4.

Як встановлено судом, спірним листом від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 Управління повідомило позивача про те, що за наслідками перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено переплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 329,00 грн., у зв`язку з чим для вирішення питання щодо надміру виплаченого щомісячного грошового забезпечення позивача запрошено до Управління.

Отже, вказаний лист направлений на адресу позивача з метою вирішення питання щодо повернення надміру виплачених сум щомісячного довічного утримання судді у відставці у добровільному порядку.

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Під актом державного чи іншого органу слід розуміти, враховуючи положення чинного законодавства, юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування (частина 1 статті 4 КАС України)

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (частина 1 статті 4 КАС України).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що лист Управління від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не є актом індивідуальної дії в розумінні приписів статті 19 КАС України, оскільки не створює, не змінює та не припиняє жодних прав чи обов`язків позивача.

У даному випадку індивідуальним актом може бути рішення органу пенсійного фонду про утримання надміру виплачених сум щомісячного довічного утримання, форма якого, передбачена додатком 1 Порядку №6-4.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що відповідач не приймав такого рішення та не ініціював стягнення з позивача будь-яких сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах, а тому, оскільки лист Управління від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 сам по собі не створює для позивача юридичних наслідків, то у даному випадку відсутнє порушене право, яке має захищатися в судовому порядку.

Таким чином, позовна заява у вказаній частині не підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог по стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 748 206,00 грн., слід зазначити таке.

Під час судового розгляду встановлено, що заявлену вимогу про стягнення з відповідача заборгованості з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач пов`язує з тим, що Управління не здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 та на 01.01.2021, виходячи з 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

З даного приводу слід зазначити, що організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 (далі Закон №2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною 1 статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 №2136-VIII закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Таким чином, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Суд зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним.

Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила в силу і діє.

Отже, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020, у суддів у відставці виникло право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, оскільки саме з цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Вищенаведене відповідає правовому висновку, викладеному у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 16.06.2020, прийнятому у зразковій справі №620/1116/20 (провадження №Пз/9901/5/20).

Як встановлено судом 06.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 №05-62/16 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020.

Крім того, як слідує з матеріалів справи позивач звернувся до відповідача із заявою від 25.01.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 25.01.2021 №05-62/03 Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021.

Разом з тим, відповідач у проведення перерахунку відмовив, про що повідомив позивача листами від 13.03.2020 №0800-0202-8/9449 та від 12.03.2021 №1646-1131/Х-02/8-0800/21 відповідно.

Слід зазначити, що Порядком №3-1 не врегульовано питання порядку дій органів Пенсійного фонду (процедури) при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Разом з тим, судом враховується, що за своєю суттю відмова в проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці є вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень.

Доказів оскарження рішень відповідача про відмову у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 №05-62/16 та від 25.01.2021 №05-62/03, позивач до суду не надав, а тому вказані правовідносини на теперішній час набули правової визначеності.

Таким чином, відповідач відмовив позивачу у перерахунку грошового утримання у збільшеному розмірі, а позивач з такою відмовою погодився, оскільки не оскаржував її, а тому твердження позивача про наявність заборгованості, зосновані на самостійно проведеному позивачем розрахунку грошового утримання з розміру суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, вказаного в довідках Господарського суду Запорізької області від 05.03.2020 №05-62/16 та від 25.01.2021 №05-62/03, є безпідставними.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Частиною 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ) про визнання незаконною вимоги, стягнення коштів відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 15.07.2021.

Суддя М.О. Семененко