Справа № 240/12133/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 105000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанов,
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому він просить:
- задовольнити скаргу на рішення та дії старшого державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кондратюк С.В.;
- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 21.05.2021 (ВП №65513352), винесену старшим державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кондратюк С.В.;
- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.05.2021 (ВП №65513352), винесену старшим державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кондратюк С.В.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність незалежних від його волі обставин, які роблять неможливим виконання судового рішення, у той час як він не ухиляється від його добровільного виконання.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та викликом (повідомленням) учасників справи у порядку, визначеному статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та призначено її розгляд на 01.07.2021.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову та вважає, що в діях державного виконавця відсутні будь-які порушення закону при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Справа, призначена на 01.07.2021, не слухалась у зв`язку з неявкою учасників процесу, наступне судове засідання призначено на 15.07.2021.
У судовому засіданні, призначеному на 15.07.2021, позивач та його представник надали пояснення щодо своєї правової позиції та не заперечували проти подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.
Керуючись приписами частини 3 статті 194, частини 9 статті 205, частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд дійшов висновку про можливість розгляд справи у порядку письмового провадження.
Частиною 5 статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 21.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 ВП№65513352 по виконанню виконавчого листа №611/2706/12, виданого 08.09.2020 Коростишівським районним судом Житомирської області.
У цей же день старшим державним виконавцем Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №65513352 у сумі 135,87 грн.
Позивач наполягає на тому, що вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець мав встановити причини невиконання судового рішення, оскільки наявність поважних причин його невиконання є перешкодою для відкриття виконавчого провадження.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Державним виконавцем 21.05.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією за вих. №9327 для виконання АСВП-65513352.
Згідно з ч. 1 с. 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VІІІ).
Частиною 5 статті 26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Оскільки відкриття виконавчого провадження пов`язане з примусовим виконанням виконавчого листа від 08.09.2020 №611/2706/12, виданого Коростишівським районним судом Житомирської області, питання щодо правомірності його відкриття не підлягає вирішенню адміністративним судом. Тому, доводи позивача стосовно того, що державний виконавець мав надати оцінку обставинам, які вказують на поважність причин невиконання судового рішення, а відтак і на неможливість відкриття виконавчого провадження, не є предметом розгляду у даній справі.
У межах вирішення даного спору суд наділений повноваженнями надати правову оцінку виключно рішенням державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
З цього приводу суд зазначає, що згідно з частинами першою, третьою - п`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору є безальтернативним обов`язком державного виконавця у випадку, якщо примусове виконання рішення передбачає справляння виконавчого збору. У свою чергу, перелік виконавчих документів (рішень), за якими не передбачається справляння виконавчого збору, наведений у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VІІІ та є виключним.
Таким чином, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Вказаний виконавчий лист не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VІІІ, а відтак суд дійшов висновку про наявність у старшого державного виконавця Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кондратюк С.В. підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №65513352 від 21.05.2021.
Відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Доказів виконання виконавчого листа №6115/2706/12, виданого 08.09.2020 Коростишівським районним судом Житомирської області, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 ВП №65513352 позивачем не надано.
Відтак, судом не встановлено жодної правової підстави, з посиланням на яку суд міг би дійти висновку про порушення відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору.
Судом також враховується, що відповідно до ст. 42 Закону №1404-VIII кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.
Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.
Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).
Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).
Відтак, постанова відповідача від 21.05.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження також є правомірною. Крім того, визначений відповідачем розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не суперечить розмірам та видам витрат виконавчого провадження, що встановлені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження".
Отже, зміст наведеного правого регулювання свідчить на користь висновку, що законодавцем встановлено єдиний алгоритм дій, який застосовується державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження, і цей алгоритм передбачає безальтернативний обов`язок виконавця вирішити шляхом винесення відповідних постанов питання про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Іншого порядку дій чинним законодавством не передбачено. Умов, за яких Законом допускається звільнення від стягнення виконавчого збору, у даній справі не існує.
За таких обставин, позовні вимоги не можуть бути задоволені.
З приводу аргументів позивача щодо несправедливості стягнення з нього виконавчого збору за примусове виконання судового рішення, яке не може бути виконано ним добровільно з незалежних від нього обставин, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що ст. 39 Закону визначає правові підстави для закінчення виконавчого провадження.
При цьому, пункт 22 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.
При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Кабінет Міністрів України постановою від 08.09.2016 №643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що державному виконавцю, на виконанні у якого перебував виконавчий документ немайнового характеру та який забезпечив його фактичне виконання в повному обсязі, виплачується винагорода в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, якщо боржником за виконавчим документом є фізична особа.
Таким чином, враховуючи, що законодавцем передбачена певна залежність винагороди виконавця від результатів закінчення виконавчого провадження, після отримання таких результатів позивач не буде позбавлений можливості вирішити у судовому порядку питання обґрунтованості сум, що підлягатимуть стягненню з нього.
Наразі, до отримання таких результатів, державним виконавцем визначено фіксовану Законом суму виконавчого збору та обґрунтовано проведено розрахунок мінімальних витрат виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на те, що позивач не довів обставин, які б свідчили про незаконність рішень відповідача, у суду відсутні підстави для задоволення позову.
Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Коростишівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про скасування постанов про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 КАС України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України.

Повне судове рішення складене 15.07.2021.

Суддя Н.М. Майстренко