Справа № 826/19585/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

14 липня 2021 року м. Київ № 826/19585/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді - Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

представника позивача - Кушніра Ю.З.,

та представника зацікавленої особи - Ясніцької Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання позивача в порядку здійснення судового контролю в адміністративній справі

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ-ПЛАЗА»
до1. Державної фіскальної служби України,
2. Державної казначейської служби України,
третя особа:Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві,
зацікавлена особа:Державна податкова служба України
про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018, що набрало законної сили 25.03.2019, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ-ПЛАЗА» задоволено частково; скасовано реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 32 520 696,20 грн; зобов`язано Державну фіскальну службу України виключити з Єдиного реєстру податкових накладних зареєстровані 02.07.2016 та 03.07.2016 податкові накладні на суму податку на додану вартість 32 520 696,20 грн згідно переліку, наведеного у резолютивній частині судового рішення. Також вказаним рішенням зобов`язано Державну фіскальну службу України відновити на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ-ПЛАЗА» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму реєстраційного ліміту у розмірі 32 520 696,20 грн, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка існувала до реєстрації зазначених податкових накладних. В задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Аве-Плаза» задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 скасовано; заяву ТОВ «Аве-Плаза» про встановлення судового контролю задоволено; зобов`язано Державну податкову службу України подати до Окружного адміністративного суду міста Києва звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2018 у справі №826/19585/16 протягом 30 днів.

26.04.2021 від позивача надійшло клопотання накласти на голову Державної податкової служби України штраф за неподання звіту про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2018 по справі № 826/19585/16 і стягнути половину суми штрафу на користь Товариства та зобов`язати Державну податкову службу України подати звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2018 року по справі № 826/19585/16.

Клопотання ТОВ «Аве-Плаза» обґрунтовано тим, що після спливу встановленого Шостим апеляційним адміністративним судом 30-тиденного строку на подання Державною податковою службою України звіту такий до Окружного адміністративного суду не поданий.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 розгляд питання клопотання позивача призначено у судовому засіданні.

У судовому засіданні 30.06.2021 представником Державної податкової служби України поданий звіт про виконання судового рішення.

Проведення судового засідання 30.06.2021 відкладено на іншу дату у зв`язку з неявкою в судове засідання представника позивача.

У судовому засіданні представником ДПС України подано клопотання про визнання звіту поданим вчасно з огляду на неотримання зацікавленою особою копії ухвали суду апеляційної інстанції.

Представник позивача у судовому засіданні не наполягав на застосуванні до ДПС України штрафних санкцій, однак просив суд визначити для подання звіту новий термін, достатній для виконання рішення у частині відновлення на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ-ПЛАЗА» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму реєстраційного ліміту у розмірі 32 520 696,20 грн, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка існувала до реєстрації зазначених податкових накладних. При цьому, представник наголосив на тому, що мета його звернення до суду полягає саме у тому, щоб змусити ДПС України вжити заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Представник ДПС України у судовому засіданні зазначав, що відповідачем рішення суду виконано в частині шляхом присвоєння потоковим накладним, перелік яких наведений у резолютивній частині рішення статусу «скасування завершеної реєстрації ПН/РК за рішенням суду, з очікуванням дотримання вимог пунктів 2003, 2009 ст. 200 Податкового кодексу України». Однак, в частині відновлення позивачу податкового ліміту, у розмірі 32 520 696,20 грн, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка існувала до реєстрації зазначених податкових накладних відповідач позбавлений можливості вирішити питання з огляду на технічні обмеження відповідної бази даних, а також у зв`язку з необхідністю врегулювати відповідні неузгодженості на законодавчому рівні.

Заслухавши позиції учасників справи, вивчивши клопотання позивача та звіт ДПС України, а також дослідивши матеріали справи, що стосуються вирішення цього питання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень, являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частин другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно положень статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Так, станом на 14.07.2021 відповідачем до звіту про виконання судового рішення не додано доказів виконання рішення суду у справі № 826/19585/16 у повному обсязі. Однак, в обґрунтування неможливості виконання судового рішення в частині відновлення податкового ліміту ДПС України вказує на обставини, які не залежать від волі цього орану і потребують урегулювання питання щодо забезпечення технічної можливості у внесення змін до нормативно-правових актів, якими регулюються спірні правовідносини.

Суд акцентує увагу на тому, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд. У свою чергу, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголосив, що "<…> це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію <…>. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97, пункт 41). "<…> Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок <…> саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції" (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.09 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

Ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Водночас затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Європейський суд з прав людини у пункті 46 рішення від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання (див. рішення у справі "Метаксас проти Греції" (Metaxas v. Greece), N 8415/02, п. 19, від 27 травня 2004 року; та у справі "Лізанець проти України" (Lizanets v. Ukraine), N 6725/03, п. 43, від 31 травня 2007 року). У таких справах відповідний державний орган, який було належним чином проінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання (див. згадане вище рішення у справі Бурдова (N 2), п. 68).

Згідно з частинами другою, третьою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи позицію позивача, який не наполягає на застосуванні до ДПС України санкцій за неподання звіту але вважає за доцільне продовжити термін для подання цим органом звіту про виконання судового рішення на 90 днів, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання позивача у відповідній частині.

Керуючись статтями 243, 248, 250, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ-ПЛАЗА» в порядку здійснення судового контролю в адміністративній справі №826/19585/16 - задовольнити частково.

2. Зобов`язати Державну податкову службу України протягом 90 календарних днів з дня постановлення цієї ухвали подати суду звіт про виконання рішення суду в адміністративній справі № 826/19585/16 у частині відновлення на рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕ-ПЛАЗА» у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму реєстраційного ліміту у розмірі 32 520 696,20 грн, на яку платник податків має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка існувала до реєстрації зазначених податкових накладних.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, визначені статтями 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.А. Добрівська