Справа № 140/1758/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/1758/21 пров. № А/857/9802/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії за вислугою років (суддя суду І інстанції: Ксензюк А.Я., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09.04.2021р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

16.02.2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Волинській обл. щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-57 вих-20 від 04.11.2020р. відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» у розмірі 84 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження суми пенсії максимальним розміром;

зобов`язати пенсійний орган провести з 01.10.2020р. перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» в розмірі 84 відсотків суми його місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури № 21-57 вих-20 від 04.11.2020р. без обмеження суми пенсії максимальним розміром, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;

допустити до негайного виконання рішення суду про присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць;

стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору (а.с.1-20).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.67 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2021р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача ГУ ПФ України у Волинській обл. щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 84 до 60 відсотків від суми місячної заробітної плати при здійсненні її перерахунку з 01.10.2020р. на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-57вих20 від 04.11.2020р.; зобов`язано ГУ ПФ України у Волинській обл. здійснити ОСОБА_1 з 01.10.2020р. перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) в розмірі 84 відсотки від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-57вих20 від 04.11.2020р.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в сумі 908 грн. (а.с.87-91).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду в частині відмови про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії без обмеження її суми максимальним розміром та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зобов`язати відповідача провести перерахунок і виплату пенсії без обмеження суми пенсії максимальним розміром (а.с.95-99).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на момент звернення позивача за перерахунком пенсії норми закону, що встановлюють обмеження пенсії максимальним розміром неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання, а тому підлягають застосуванню.

На час призначення пенсії апелянта (09.06.2007р.) її максимальний розмір обмежувався тільки відсотками (84 %), розрахованими відповідно до його стажу роботи в органах прокуратури. Цей розрахунок був персоніфікованим, оскільки визначався за роками роботи в органах прокуратури конкретного працівника перед зверненням за призначенням пенсії.

Законом України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» статтю 50-1 Закону України № 1789-XII доповнено новою нормою, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність. Проте, відповідно до п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, норма абз.6 ч.15 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» підлягає застосуванню лише при призначенні пенсії, тобто при реалізації працівником прокуратури права на пенсійне забезпечення вперше, але не під час перерахунку пенсій, призначених раніше набрання цим Законом чинності.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач пенсії в ГУ ПФ України у Волинській обл.

Починаючи з 09.06.2007р., позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, яка йому була призначена у розмірі 81 відсотку від суми місячної заробітної плати відповідно до ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру».

У період з 02.10.2013р. до 01.10.2020р. розмір пенсії позивача обчислювався на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2015р. у справі № 876/7598/14 (№ 161/5225/14-а) та постанови Луцького міськрайонного суду Волинської обл. від 23.06.2016р. у справа № 161/5093/16-а в розмірі 84 відсотки від суми середньомісячного заробітного плати (а.с.25-35).

29.12.2020р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України у Волинській обл. із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років та додав довідку Волинської обласної прокуратури № 21-57 вих20 від 04.11.2020р. про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, станом на 11.09.2020р. за відповідною (прирівняною) посадою «прокурор відділу». Довідка видана відповідно до ст.81 Закону України «Про прокуратуру» з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020р. № 6-р/2020 (а.с.50, 51).

В подальшому відповідачем ГУ ПФ України у Волинській обл. проведено позивачу перерахунок з 01.10.2020р. пенсії позивача у розмірі 60 відсотків заробітної плати на посаді прокурора відділу.

Розмір пенсійної виплати становить 17120 грн. з жовтня 2020 року та 17690 грн. - з грудня 2020 року. Про здійснений перерахунок позивач повідомлений листом ГУ ПФУ у Волинській обл. № 288-18055/А-0300/21 від 14.01.2021р. (а.с.59).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії у розмірі 84 відсотки місячної заробітної плати за відповідною посадою та без обмеження пенсії максимальним розміром протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час призначення позивачу пенсії, питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури було врегульоване положеннями ст.50-1 Закону України № 1789-XII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру» у відповідній редакції.

В подальшому до ст.50-1 наведеного Закону вносились зміни, зокрема, в частині відсоткового розміру пенсії за вислугу років, яка призначалася прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права. Разом з тим, положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті).

Проте, Законом України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015р., частина вісімнадцята ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» викладена у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.».

15.07.2015р. набрав чинності Закон України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» та втратив чинність попередній Закон України № 1789-XII від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів.

Відповідно до ч.20 ст.86 вказаного Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019р. № 7-р(II)/2019 визнано положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМ України, визнано такими, що не відповідає Конституції України.

Відтак, з 13.12.2019р. вказаний Закон не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури КМ України.

Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Враховуючи те, що позивач вже є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років і пенсія йому призначена у 2007 році за Законом № 1789-ХІІ, тому до його пенсії не може застосовуватися відсотковий розмір (60 відсотків), визначений Законом № 1697-VІІ.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-57вих20 від 04.11.2020р., виходячи з розміру 84 відсотки від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення).

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії без обмеження максимального розміру та виходячи з розрахунку 84 відсотків від суми заробітку, суд зазначив, що положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення заявленого позову є обґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Водночас, позивачем оскаржується рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії в розмірі 84 відсотки місячної заробітної плати без обмеження суми пенсії її максимальним розміром.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час призначення позивачу пенсії (2007 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ від 05.11.1991р. «Про прокуратуру», згідно якої:

прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (ч.1 цієї статті);

обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч.12 ст.50-1 цієї статті);

призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.17 цієї статті).

До норми ст.50-1 наведеного Закону вносилися зміни Законом України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону з 01.10.2011р. стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014р. ухвалено новий Закон України № 1697-VІІ «Про прокуратуру».

Частина 20 ст.86 вказаного Закону (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первісна редакція частини двадцятої ст.86 Закону № 1697-VII та частина сімнадцята (з 01.10.2011р. - вісімнадцята) ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

01.01.2015р. набрав чинності Закон України № 76-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:

частину 18 ст.50-1 Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (діяла до 15.07.2015р.) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;

частину 20 ст.86 Закону України № 1697-VІІ «Про прокуратуру» (набрала чинності 15.07.2015р.) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, починаючи з 01.01.2015р. в Україні:

жоден закон не визначав умов (підстав) та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»;

законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури КМ України.

Разом з тим, КМ України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019р. № 7-р(II)/2019 та визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення ч.20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

При цьому, Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Відсутність затвердженого КМ України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами ПФ України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.

Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019р.

Тому підхід відповідача до вирішення заяви позивача є незаконним, а позивач має право на перерахунок його пенсії відповідно до ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» на підставі довідки Волинської обласної прокуратури № 21-57вих20 від 04.11.2020р.

Частина 20 ст.86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014р. «Про прокуратуру» (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019р. та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати.

Питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром, які позивач оскаржує, детально та повно проаналізовано судом першої інстанції, при цьому враховану правову позицію суду касаційної інстанції з цього питання.

За таких умов колегія суддів погоджується з такими висновками і наголошує на наступному.

При вирішенні наведеної справи судом першої інстанції вірно враховані висновки суду касаційної інстанції, викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду від 14.09.2020р. у зразковій справі № 560/2120/20 про перерахунок пенсій прокурорів відповідно рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019р. № 7-р(ІІ)/2019, згідно яких:

з 13.12.2019р. особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону № 1789-ХІІ або Закону №1697-VII мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови КМ України № 657 від 30.08.2017р.); такі пенсії перераховуються з 13.12.2019р.;

вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).

Окрім цього, обмеження виплати пенсії максимальним її розміром запроваджено нормами Закону України № 3668-VI від 08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011р., та прийнятий з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ч.1 ст.2 цього Закону максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За приписами абз.1 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, норми п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону не регулюють питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01.10.2011р. вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Тобто для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії.

Водночас, право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Законом України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015р., частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ замінено чотирма частинами, зокрема частиною вісімнадцятою такого змісту: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Починаючи з 15.12.2015р., норми Закону України № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» відповідно до розділу XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VII втратили чинність (крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1). Отже, частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, втратила чинність з набранням чинності Законом № 1697-VII, а тому до спірних правовідносин такі норми не застосовуються.

Абзацом шостим ч.15 ст.86 Закону № 1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відтак, у зв`язку з прийняттям Закону № 1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, наведеними положеннями встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами ПФ України.

Також незастосування обмеження розміру виплачуваної пенсії при її перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, до осіб, яким призначена пенсія відповідно до положень ст.50-1 Закону № 1789-ХІІ, неодмінно призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів, зокрема тих, яким пенсія призначена відповідно до Закону № 1697-VII, та суперечитиме принципу рівності перед Законом. Утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Згідно усталеної практики суду касаційної інстанції сформовано правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

З урахуванням наведеного при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, встановлене вищезгаданими нормативно-правовими актами.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача і заперечення відповідача, наведені в позовній заяві та відзиві на неї, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги частково задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про часткову підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до часткового задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2021р. в адміністративній справі № 140/1758/21 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 14.07.2021р.