Справа № 520/7155/21
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

13 липня 2021 року № 520/7155/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Севастьяненко К.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 поверх, м. Харків, 61166, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 31.05.2021, просить суд:

-визнати протиправними та скасувати постанову Головного Управління Дсржпродспоживслужби в Харківській області про накладання стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 22.03.2021 року №5.0-19 та припис Головного Управління Держпродспоживслужби в Харківській області до акту №615 від 17.03.2021 року про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів;

-стягнути з відповідача суми грошових коштів у розмірі 6053 (шість тисяч п`ятдесят три) гривні 00 копійок;

-усі судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи включаючи витрати на правову допомогу покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що постанова та припис прийняті Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області необґрунтовано та без урахування усіх обставин, відтак вказані рішення суб`єкта владних повноважень підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 27.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Справа розглянута відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням перебування судді Севастьяненко К.О. у відпустці з 25.06.2021 по 06.07.2021.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області, відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі наказу №487 від 11.03.2021, направлення №615 від 11.03.2021, проведена позапланова перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у період з 16.03.2021 по 17.03.2021, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі звернення гр. ОСОБА_2 від 17.02.2021 №Т-265.

За результатами позапланової перевірки складено акт №615 від 17.03.2021.

Згідно висновку акту перевірки перевіряючими встановлено наступне: «Між гр. ОСОБА_2 (в якості замовника) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (в якості виконавця) укладено договір від 29.10.2019 б/н про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту.

Згідно з п.2.1 договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в клубі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а замовник зобов`язується оплатити послуги та дотримуватись усіх умов цього договору; у п.2.2. договору зазначено, що послуги надаються на умовах абонемента. Типи, умови і ціни абонементів зазначені в додатку №1 до договору.

Згідно з п. 5.1. договір набуває чинності з моменту його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Замовником, відповідно до погодженого графіку платежів абонемента сплачено 4560 грн. за вказаним договором.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2» з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 на всій території України установлено карантин та заборонено роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема фітнес-центрів, у зв`язку з чим, згідно з поясненнями фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 строк дії договору змінено з 25.05.2020 на 08.08.2020.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за порушення договору, якщо таке порушення є наслідком дії обставини непереробної сили (форс-мажор).

Відповідно до п.8.2 сторони домовилися вважати обставини непереробної сили у тому числі епідемії. Пунктом 8.3 договору передбачено, що про настання обставин форс-мажору Сторона, на виконання обов`язків якої за договором впливає така обставина, повинна негайно, але не пізніше ніж через 3 (три) робочих дні, письмово (поштою, або електронною поштою, або шляхом опублікування на Інфосайті - за адресами вказаними у Договорі) повідомити іншу сторону. Неповідомлення сторони про настання обставин форс-мажору позбавляє іншу сторону права посилатися на неї як на підставу звільнення від відповідальності.

Пунктом 10.3 договору передбачено, що всі зміни і доповнення до договору повинні бути вчинені у письмовій формі і підписані уповноваженими на це особами.

ФОП ОСОБА_1 не були надані підтверджуючі документи щодо повідомлення ОСОБА_2 про зміни строку дії договору, що свідчить про невиконання умов договору.

ОСОБА_2 27.10.2020 звернулась до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з проханням повернути грошові кошти, сплачені попередньо за неотримані послуги.

Листом від 19.03.2021 №вх-057/01-05/5359-21 додатково до звернення від 17.02.2021 №Т-265 гр. ОСОБА_2 були надані до Головного управління копії документів, що підтверджують договірні відносини з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , а саме: копію договору про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту №б/н від 29.10.2019 та копію листа фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 від 26.11.2020.

Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

На час проведення позапланової перевірки суб`єкт господарювання не повернув кошти споживачу.».

Від підписання акту фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відмовилась та примірник акту отримала.

Також, 17.03.2021 відповідачем складено припис до акту, яким вимагалось вжити заходи з повернення грошових коштів гр. ОСОБА_2 за неотримані послуги, згідно з договором від 29.10.2019 б/н про надання послуг із забезпечення фізичного комфорту.

Повідомлено, що невиконання припису Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області щодо усунення порушень прав споживачів тягне за собою відповідальність згідно з п.9 ч. 1 ст. ст.23 Закону України №1023-ХІІ від 12.05.1991 «Про захист прав споживачів» та згідно ст. 1882 Кодексу Українипро адміністративні правопорушення.

Позивача також письмово повідомлено, що 22.03.2021 о 13:00 в Головному управлінні Держпродспоживслужби в Харківській області за адресою: м. Харків, пр. Науки, 40, 6 поверх, буде розглядатися питання про накладення штрафу за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів».

Від підпису про одержання повідомлення фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відмовилась, у зв`язку з чим про дату та час, місце проведення засідання щодо розгляду справи суб`єкт господарювання був повідомлений усно.

У приміщенні Головного управління за адресою: м. Харків, проспект Науки, буд. 40, 6 поверх, 22.03.2021 проведено розгляд справи про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у присутності суб`єкта господарювання.

Постановою від 22.03.2021 №5.0-19 застосовано до позивача штраф у розмірі 2660,0 грн.

Постанову про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 22.03.2021 №5.0-19 вручено ФОП ОСОБА_1 22.03.2021 особисто.

Не погоджуючись із постановою та приписом відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів».

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

Виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги(ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За змістом ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:

1) захист своїх прав державою;

2) належну якість продукції та обслуговування;

3) безпеку продукції;

4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної";

5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;

7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця.

У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов`язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення.

Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги), або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу споживачеві здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти.

Виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Якщо виконання робіт (надання послуг) вимагає використання додаткових матеріалів, такі матеріали повинні відповідати вимогам безпеки, встановленим законодавством до таких матеріалів.

Виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю або майну споживача, що виникла у зв`язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг).

Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов`язань щодо їх оплати.

Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача.

Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Враховуючи, що виконавцем (позивачем) послуги за договором не надані, кошти споживачу не повернуті, повідомлення про зміну строку дії договору не складено, постанова та припис складені обґрунтовано.

Доказів протилежного матеріали адміністративної справи не містять.

Порядок накладення стягнень за порушення законодавства про захист прав споживачів №1177 визначає процедуру накладення стягнень уповноваженими особами Держпродспоживслужби та її територіальних органів з суб`єктів господарювання - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - підприємців, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів.

На суб`єктів господарювання накладається стягнення у вигляді штрафу відповідно до статті 23 Закону України Про захист прав споживачів.

Накладати на суб`єктів господарювання штрафи, передбачені пунктом 2 цього Порядку, мають право Голова Держпродспоживслужби, його заступники, начальники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники у межах їх компетенції.

Рішення про накладення штрафів приймається на підставі відповідних актів перевірки суб`єкта господарювання та інших матеріалів, пов`язаних з цією перевіркою, за наявності порушень, зазначених у пункті 2 цього Порядку, і оформляється постановою за формою, що встановлюється Мінекономіки.

Питання про накладення штрафу розглядається за участю представника суб`єкта господарювання. У разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадку, коли незважаючи на своєчасне повідомлення суб`єкта господарювання про місце і час розгляду справи від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи(п. 1-4 Порядку №1177).

Згідно п. 7, 9 Порядку №1177 постанова про накладення штрафу обов`язкова для виконання суб`єктом господарювання.

У разі невиконання зазначеної постанови сума штрафу стягується в установленому законодавством порядку.

Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів може бути оскаржено суб`єктом господарювання до Держпродспоживслужби або суду.

У відповідності з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що загальна вартість послуги складає 4560 грн.

При цьому, суб`єктом господарювання надано послугу на суму 2660 грн. та споживач не отримав послуги на суму 1900 грн.

Стосовно посилання представника позивача на те, що скріншоти з діалогу у месенджері споживача та виконавця не можуть слугувати належним доказом суми послуг які не надані, з огляду на те, що повідомлення були редаговані відправником (споживачем), суд зазначає, що представником позивача жодним чином не спростовано інформацію, що викладена у такому діалозі.

З урахуванням вимог п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачем обґрунтовано застосовано до позивача штраф у розмірі 2660,0 грн.

Відносно частини позовних вимог про стягнення з відповідача суми грошових коштів у розмірі 6053,0 грн., суд зазначає наступне.

Відповідач, на підставі ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання постанови від 22.03.2021.

Постановою від 06.05.2021 відкрито виконавче провадження.

Судом встановлено, що позивачем сплачено суму у розмірі 6053,0 гривень, що складається зі штрафу 5320,0 грн., розміру мінімальних витрат виконавчого провадження - 201,0 грн. та виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню - 532,0 грн.

При цьому, згідно заяви про примусове виконання Головне управління просило прийняти до виконання постанову про накладання стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 22.03.2021 №5.0-19 та стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 2660,0 грн.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд розглядаючи позов в межах заявлених позивачем позовних вимог, зазначає, що відповідачем у даній справі є Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області.

Відповідний відділ державної виконавчої служби не є стороною у справі, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача суми грошових коштів у розмірі 6053,0 грн. є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо інших посилань позивача, викладених в позові та відповіді на відзив суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Розподіл судового збору здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 липня 2021.

Суддя Севастьяненко К.О.