Справа № 480/2947/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2021 року Справа № 480/2947/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представників позивача ОСОБА_1 , адвоката Гуріної Г.В.,
представника відповідача Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2947/21 за позовом Фермерського господарства "Мануша" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
07.04.2021 позивач Фермерське господарство «Мануша» звернувся до суду з позовом, який його представники підтримали в ході розгляду справи, мотивуючи вимоги тим, що є платником податків, зареєстроване 03.04.2019 за юридичною адресою АДРЕСА_1 . Основним видом діяльності є вирощування зернових культур, бобових культур та насіння олійних культур.
Наказом № 257-кп від 15.02.2021 ГУ ДПС у Сумській області призначено проведення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження діяльності, розташування господарських об`єктів, або інших об`єктів власності (зокрема місць зберігання та/або відпуску пального), через які здійснює діяльність ФГ «Мануша» за вказаною юридичною (податковою) адресою, визначено термін перевірки з 16.02.2021 строком на більше 10 діб та період діяльності господарства з 01.01.2020 по день завершення перевірки.
В період часу з 18.02.21 по 23.02.2021 службовими особами ГУ ДПС у Сумській області Дякулич Л.М. на підставі направлення від 15.02.2021 № 373/18-28-07-06 та ОСОБА_2 на підставі направлення від 15.02.2021 № 375/18-28-07-06 проведено фактичну перевірку господарської одиниці місця зберігання та відпуску пального ФГ «Мануша» і складено акт фактичної перевірки №839/18/09/РРО/42926787 від 23.02.2021.
За результатами перевірки, податковий орган прийшов до висновку, що позивачем порушено ч. 8, ч. 32 та ч. 43 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 ( далі Закон № 481/15) , п. 63.3 ст. 63 ПК України.
Податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними і просить скасувати, зазначаючи про порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки та відсутність підстав для притягнення позивача до юридичної відповідальності.
Зокрема, ФГ «Мануша», як платник податків, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . В той же час, за вказаною адресою знаходиться приватне домогосподарство - житловий будинок та прибудинкові споруди, що належить на праві власності фізичній особі ОСОБА_1 та членам його родини.
Лише о 12.30 годині 18.02.2021, коли голова ФГ «Мануша» ОСОБА_1 прибув на місце перевірки, службові особи ГУ ДПС в Сумській області пред`явили йому документи, якими обґрунтовувалася фактична перевірки, запропонувавши підписати направлення з зазначенням часу його прибуття та ознайомлення. При чому такі дії були вчинені не до початку перевірки, а після виявлення пального на території приватного домогосподарства.
Отже, в порушення п. 81.1, п. 81.3 ст. 81 ПК У країни на початок перевірки службові особи ГУ ДПС в Сумській області копію Наказу № 257-кп, направлення і свої посвідчення ОСОБА_1 , або будь-якому представнику платника податків не представили (не надіслали) та з підставами про проведення фактичної перевірки не ознайомили.
Також, службові особи ГУ ДПС у Сумській області під час перевірки виміри рідини, що перебувала в ємностях не здійснювали, висновок про те, що у ємностях було саме дизельне паливо є лише припущенням та не грунтується на доказах. У ході проведення перевірки проби рідини не брались, експертні дослідження не проводились, спеціалісти не залучались. Разом з тим, пальне, яке придбавалось позивачем для потреб господарської діяльності у виявлених ємностях не зберігалось і відразу позивачем використовувалося для потреб господарства заправлення 12 одиниць сільськогосподарської техніки.
Відповідно до опису фактичних залишків товарів Позивач має у власності та оренді З резервуари (бочки) відповідно ємністю 6000 л., 1000 л., 200 л., 1 резервуар (цистерну) ємністю 2000 л., та 20 каністр ємністю 20 л., що використовуються виключно для заправки власного автотранспорту для господарських потреб. Вказані резервуари відповідно до пп. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України не відповідають вимогам акцизного складу для зберігання пального, а обсяги його зберігання та використання не є значними (менше 1000 м.куб за рік) що не є підставою для отримання відповідної ліцензії.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення вимог заперечив, представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що за результатами фактичної перевірки складено акт від 23.02.2021 за №839/18/09/РРО/42926787, який підписаний та вручений без зауважень головою ФГ «Мануша» ОСОБА_1 в день його складання. Фактичною перевіркою встановлені порушення вимоги статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (з наступними змінами та доповненнями) (далі - Закон № 481), у частині зберігання пального без отримання відповідної ліцензії; пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, у частині неподання до контролюючого органу за основним місцем обліку, згідно з порядком обліку платників податків повідомлення про об`єкти, через які проводиться діяльність ( за формою 20-ОПП).
Одночасно згідно поданих Повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою 20-ОПП (09.09.2020) ФГ «Мануша» за вищевказаною адресою на праві довгострокового користування або оренди значиться бочка, що може бути використана для зберігання отриманого пального.
За наявною податковою інформацією щодо відсутності станом на 15.02.2021 ліцензії на право зберігання пального та необхідності відпрацювання (шляхом організації та проведення фактичних перевірок) суб`єктів господарювання, які починаючи з 01.04.2020 придбавали через пересувні акцизні склади значні обсяги пального з доставкою, без реєстрації акцизних складів та не отримували ліцензії на право оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального (лист ДПС від 05.02.2021 № 3327/7/99-00-07-05-03), з метою здійснення функцій визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального Головним управлінням ДПС у Сумській області була призначена фактична перевірка ФГ «Мануша» за місцем зберігання та/або відпуску пального за адресою: АДРЕСА_1 .
Наказ Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки» ФГ «Мануша», оформлений у відповідності до вимог пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України та містить відповідні посилання щодо підстав проведення перевірки передбачених підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
При цьому норми Податкового кодексу України, не передбачають зобов`язання щодо зазначення контролюючим органом у наказі на проведення фактичної перевірки конкретизації підстав, окрім перелічених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.
Фактична перевірка була проведена з відома та у присутності голови ФГ «Мануша» ОСОБА_1 , якому перед початком її здійснення були пред`явленні направлення на проведення такої перевірки від 15.02.2021 за №373/18-28-07-06, №375/18-28-07-06, службові посвідчення посадових (службових) осіб контролюючого органу та вручено копію наказу про проведення перевірки Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки», що підтверджується відповідними відмітками та підписами керівника підприємства о 12 год. 20 хв. 18 лютого 2021 року. Фактичну перевірку було розпочато 18.02.2021 о 12 год. 20 хв. саме зі згоди голови ФГ «Мануша», який не мав жодних зауважень щодо порядку її організації, про що свідчать складені матеріали перевірки. Таким чином, є безпідставним та необгрунтованим твердження позивача щодо проведення фактичної перевірки ФГ «Мануша» за відсутності та без згоди керівника, або іншого уповноваженого представника платника податків.
Під час проведення перевірки 18.02.2021 на території ФГ «Мануша», за юридичною (податковою) адресою та фактичною адресою розташування фермерського господарства: АДРЕСА_1 , виявлено знаходження п`яти ємкостей з пальним (дизельним паливом), що підтверджується складеним описом фактичних залишків дизельного палива у розмірі 10 160 літрів, який завірено підписами посадових (службових) осіб Головного управління ДПС у Сумській області та голови ФГ «Мануша».
Водночас, згідно наданих оборотно-сальдових відомостей ФГ «Мануша» залишки дизельного пального станом на 23.11.2020 становили - 10 180 літрів, фактичні залишки дизельного пального станом на 18.02.2021 склали - 10 160 літрів. Копії відповідних оборотно-сальдових відомостей та складеного опису фактичних залишків додаються до матеріалів перевірки та є його невід`ємною частиною.
Таким чином, перевіркою встановлено факт зберігання пального (дизельного палива) без одержання (отримання) ліцензії на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), чим порушено вимоги статті 15 Закону №481.
Під час проведення фактичної перевірки голова ФГ «Мануша» ОСОБА_1 підтвердив отримання пального для заправки транспортних засобів, що використовуються у діяльності господарства та зберігання його залишків у кількості 10 160 літрів, саме у виявлених ємностях на території господарства, що зазначено у власноручно складеному ним поясненні 18.02.2021 року. При цьому, ОСОБА_1 підтвердив відсутність відповідної ліцензії на право зберігання пального.
Окрім цього, перевіркою також встановлено знаходження на території ФГ «Мануша» п`ять ємкостей (бочок). Суб`єктом господарювання подано до Головного управління ДПС у Сумській області повідомлення від 09.09.2020 про об`єкти оподаткування на дві бочки, що орендуються та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
В порушення п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України ФГ «Мануша» не подано до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, а саме на три бочки (ємкості для зберігання пального) та дванадцять транспортних засобів.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Сумській області від 15.02.2021 за № 257-кп «Про проведення фактичної перевірки» ФГ «Мануша» ( а.с.24) посадовими особами ГУ ДПС у Сумській області Дякулич Л.М і ОСОБА_2 у відповідності до направлень на перевірку ( а.с.65,66) з 18.02.2021 по 23.02.2021 проведена фактична перевірка на території ФГ «Мануша», за юридичною (податковою) адресою та фактичною адресою розташування фермерського господарства: АДРЕСА_1 , про що складений акт фактичної перевірки №839/18/09/РРО/42926787 від 23.02.2021 ( а.с.20-23).
Також судом встановлено, що посадовими особами відповідача 23.02.2021 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 164 КУпАП відносно голови ФГ «Мануша» ОСОБА_1 , який був предметом судового розгляду. 14 травня 2021 року Липоводолинським районним судом Сумської області провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення ( а.с.80-81).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно ч 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.
Згідно з пп. 16.1.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.
Підпунктом 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального. Не є акцизним складом:
а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;
б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів (200000 л.), а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною перевіркою, згідно пп. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначені порядок та підстави проведення фактичної перевірки.
За п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка згідно п. 80.2 ст. 80 ПК України може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, в тому числі за наявності таких підстав:
- пп. 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
- пп. 80.2.5 пункту 80.2 ст.80 ПК України - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Згідно з п. 80.5. ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.
Так, стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Зокрема, посадові особи контролюючого органу відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Судом встановлено, що відповідачем порушені положення наведених норм, зокрема розпочата перевірка та виявлені порушення до пред`явлення суб`єкту господарювання направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Так, фактична перевірка розпочалася о 09-00 годині 18 лютого 2021 року, а документи пред`явлені голові господарства о 12-20 год. В цей проміжок часу, очікуючи голову господарства, посадові особи фіксували порушення. Зазначене вбачається з постанови Липоводолинського районного суду Сумської області від 14 травня 2021 року ( а.с.80-81).
Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Тобто, акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. У акті перевірки зазначається детальна інформація щодо виявлених перевіркою порушень податкового, валютного та іншого законодавства.
Як вже встановлено судом, у акті перевірки вказано про початок перевірки о 12-20 год., фактично ж перевірка розпочалася о 09-00 год, тобто інформація, викладена у акті не відповідає фактичним обставинам справи, а сама перевірка проведена з порушенням порядку проведення фактичної перевірки, що ставить під сумнів викладені у акті висновки.
Крім того, статтею 109 ПК України визначено, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Відповідно до ст.1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
Суб`єкти господарювання, згідно ч. 8 ст. 15 Закону №481/95-ВР отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Частиною 10 ст. 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Частина 32 ст. 15 Закону №481/95-ВР вказує, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, в поїздах, на морських або річкових суднах видаються органами виконавчої влади, уповноваженими Кабінетом Міністрів України, в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем формування поїзда (приписки судна).
Статтею 17 Закону №481/95-ВР передбачена відповідальність за порушення норм цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.
Судом встановлено, що ФГ «Мануша», як платник податків, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . В той же час, за вказаною адресою знаходиться приватне домогосподарство - житловий будинок та прибудинкові споруди, що належить на праві власності фізичній особі ОСОБА_1 та членам його родини.
Відповідно до ч.6 ст.76 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином суд вважає, що викладені у акті перевірки висновки не відповідають фактичним обставинами справи, а тому прийняте на їх підставі податкове повідомлення-рішення є протиправним.
Так, відповідно до п.63.3. п.63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Водночас підпунктом 75.1.3.п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), а підстави фактичної перевірки визначені у п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.
Відтак, перевірка дотримання платником податку вимог п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України не може здійснюватися шляхом проведення фактичної перевірки.
Більше того, як слідує із наказу про призначення фактичної перевірки ( а.с.24) та направлень на перевірку ( а.с.65,66) межі фактичної перевірки позивача визначені її метою метою - здійснення функцій, визначених, законодавством у сфері виробництва і обігу пального, у частині обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування обігу та реалізації пального, цільового використання пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами - лічильниками.
Таким чином, посадові особи відповідача, констатувавши у акті фактичної перевірки порушення відповідачем порядку подання звітності за формою 20-ОПП , вийшли за межі свої повноважень, визначених їм керівником. При цьому, як вбачається і з того ж акту перевірки, фактично перевіряючими не досліджувалися обставини щодо наявності майна та дій, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів, оскільки відсутні посилання на будь-які документи бухгалтерського обліку, якими у відповідності до закону можуть бути підтверджені відповідні обставини та розрахунки.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом. При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії. Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.
Відтак, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Сумській області не відповідають критеріям, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправними і підлягають скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 7729,00 грн. ( а.с.36).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на користь Фермерського господарства "Мануша" 7729 ( сім тисяч сімсот двадцять дев"ять) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 05 липня 2021 року.

Суддя Л.М. Опімах