Справа № 640/16999/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

при секретарі судового засідання Шуст Н.А.,

за участі:

представника відповідача Подвич Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.12.2019:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 549460,13 грн, у тому числі: 439568,10 грн - за податковими зобов`язаннями та 109892,03 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 45788,35 грн, у тому числі: 36630,68 грн - за податковими зобов`язаннями та 9157,67 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в Акті перевірки контролюючий орган стверджує про заниження суми загального оподатковуваного доходу, внаслідок чого встановлено розбіжність за податковими зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору від отриманого доходу з надання майна в оренду та отриманого виграшу. Позивач стверджує, що останнім сплачено податок з доходів фізичних осіб від надання майна в оренду в розмірі 336 780,00 грн та військовий збір в сумі в сумі 28 065,00 грн, а тому встановлена контролюючим органом розбіжність не відповідає дійсності. Щодо отриманого виграшу позивач вказує, що відповідачем використано відомості, вказані у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, що, на думку позивача, свідчить про використання непрямих методів контролю, що чинним законодавством не передбачено застосування контролюючим органом методів непрямого контролю, внаслідок чого наразі відсутнє нормативне регулювання щодо використання таких методів. Також звертає увагу, що особою, яка має обов`язок зі сплати податку на доходи фізичних осіб в якості виграшу в лотерею є податковий агент, а не позивач, тому включення вказаної суми доходу до загального оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи, є безпідставним.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення: від 20.12.2019 № та № .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУ ДПС у м. Києві звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, у якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 16 березня 2021 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушень норм процесуального права, зокрема, апелянт зазначає, що податкові повідомлення-рішення є правомірними, та такими, що винесені відповідно до вимог діючого законодавства, посилається на обставини направлення ОСОБА_1 запиту від 30.07.2019 р. та від 31.07.2019 р. щодо надання пояснень та документальних підтверджень отримання останнім доходів у 2017 році від надання майна в оренду у розмірі 1 871 000,00 грн. Проте, зазначені запити повернуті до податкового органу за закінченням терміну зберігання, у зв`язку з чим проведено документальну невиїзну позапланову перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 р.

Окрім того, з`ясовано, що ОСОБА_1 отримав дохід від виграшу у лотерею, яку відображено позивачем в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, тому сума виграшу повинна бути включеною до загального оподаткованого доходу платника податків як інші доходи.

За результатами перевірки встановлено обставини заниження суми загального оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму 2 442 045,00 грн., у зв`язку з чим винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Посилаючись на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги аргументи сторони відповідача, а також на інші доводи, ГУ ДПС у м. Києві просить задовольнити апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві, встановлено строк до 30 червня 2021 року для надання відзиву іншому учаснику процесу. Іншою ухвалою від 15 червня 2021 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ОСОБА_1 через його уповноваженого представника надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що судом першої інстанції повно та всебічно розглянуто справу, ухвалено законне рішення. Позивач просить врахувати, що в апеляційній скарзі не спростовано доводів та доказів, наданих позивачем, не доведено, що позивачем сплачено суми податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осіб за невірними реквізитами. Також представник позивача посилається на обставини застосування відповідачем непрямого методу контролю, що не передбачено чинним законодавством.

В судове засідання з`явився представник відповідача, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із виявленим та підтвердженим захворюванням на Covid-19, про що надав медичні документальні підтвердження. Порадившись на місці колегія суддів ухвалила продовжувати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача, з урахуванням викладеної позиції у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено колегією суддів, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 16.10.2019 по 29.10.2019 посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатами якої складено Акт від 05.11.2019 № 446/26-15-42-09/.

Зазначеним Актом перевірки зафіксовано такі порушення:

підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 170.1 статті 170 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 439 568,10 грн;

підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині заниження військового збору на суму 36 630,68 грн.

У зв`язку з виявленням порушень 20.12.2019 ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 549460,13 грн, у тому числі: 439568,10 грн - за податковими зобов`язаннями та 109892,03 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 46);

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 45788,35 грн, у тому числі: 36630,68 грн - за податковими зобов`язаннями та 9157,67 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 52).

Не погодившись з рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, розглянувши який судом першої інстанції винесено рішення від 16 березня 2021 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 16 березня 2021 року, колегія суддів виходить з того, що відповідачем за результатами перевірки визначено, що позивачем по-перше, занижено загальний оподатковуваний дохід за 2017 рік на 2 442 045,00 грн, а саме: з надання майна в оренду на суму 1 871 000,00 грн; а також отримано виграш (інші доходи) на суму 571 045,00 грн.

Як зазначає сам відповідач, висновки зроблено на підставі аналізу даних декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Під час перевірки контролюючим органом на адресу підприємства з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" скеровано запит, на який 07.10.2019 отримано відповідь про відсутність інформації щодо виплат ОСОБА_1 доходу у вигляді виграшу, тому за висновками контролюючого органу, внаслідок не підтвердження підприємством з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" виплати та утримання сум податків та зборів від суми виграшу у розмірі 571 045,00 грн, яка відображена ОСОБА_1 в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік, така сума доходу має бути включена до загального оподатковуваного доходу платника податків як інші доходи.

Позивач у свою чергу посилається на те, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не є допустимим джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків.

Оцінюючи доводи сторін, колегія суддів звертає увагу, що згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з підпунктом 14.1.55 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Відповідно до пунктів 23.1, 23.2 статті 23 ПК України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

За правилами підпункту 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема:

дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу (підпункт 164.2.5);

пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу), доходи у вигляді виграшів, призів (підпункт 164.2.8).

Відповідно до пункту 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій так і негрошовій формах.

З викладеного вбачається, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків.

Отже, база оподаткування для розрахунку податку на доходи фізичних осіб визначається виключно прямими методами та дорівнює сумі всіх отриманих платником податку-фізичною особою доходів за звітний період, відомості про які прямо зазначені в офіційних інформаційних базах (або інших офіційних джерелах інформації).

Органи ДФС контролюють правильність визначення платником податків-фізичною особою податкового зобов`язання на підставі відомостей, які містяться в поданій таким платником податковій декларації та відомостей про отримані таким платником податків доходи, які містяться в різноманітних інформаційних базах, в яких чітко та однозначно визначена сума такого доходу.

Якщо сума доходів платника податку-фізичної особи, інформація про які міститься в різноманітних інформаційних базах та інших офіційних джерелах інформації про доходи такого платника податків, перевищує суму доходів, яку платник податку на доходи фізичних осіб вказав в своїй податковій декларації, то орган ДПС самостійно нараховує на суму такого перевищення грошове зобов`язання та штрафні санкції, які платник податків повинен додатково сплатити до бюджету.

Як вже зазначалося вище, відповідач побудував висновки Акту перевірки виключно на інформації, зазначеній ОСОБА_1 у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

Фактично відповідачем застосовано непрямий метод контролю, що, дійсно, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відсутнє нормативне регулювання щодо використання таких методів.

За загальним визначенням непрямі методи при визначенні сум податкових зобов`язань - це визначення контролюючим органом сум податкових зобов`язань платника податків за допомогою побічних, посередницьких показників, отриманих від інших суб`єктів, як правило не пов`язаних з податковим обліком.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, є фактичне отримання такого доходу платником податків. База оподаткування для розрахунку податку на доходи фізичних осіб визначається виключно прямими методами та дорівнює сумі всіх отриманих платником податку-фізичною особою доходів за звітний період, відомості про які прямо зазначені в офіційних інформаційних базах (або інших офіційних джерелах інформації). При цьому використання контролюючим органом непрямих методів контролю не відповідає вимогам чинного законодавства.

В зазначеній частині колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними та погоджується з ними.

Окрім того, інформація з декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не може бути джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків, з огляду на наступне.

За визначенням пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом:

ведення обліку платників податків;

інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів;

перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин;

моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За змістом підпункту 72.1.6 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.

З аналізу наведених положень ПК України вбачається, що інформація, вказана у підпункті 72.1.6 пункту 72.1 статті 72 ПК України, повинна надавати можливість чітко встановити наявність об`єкту оподаткування, вид доходу, період його отримання, розмір та джерело отримання доходу, що дозволяє достовірно визначити розмір бази оподаткування.

Приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач виходив з аналізу інформації, викладеної позивачем на власний розсуд в деклараціях особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік без порівняння таких відомостей з інформацією, яка міститься в інформаційних базах органів ДПС.

Разом з тим, згідно платіжних доручень від 07.08.2018 № 01 ОСОБА_1 перераховано на рахунок контролюючого органу 336 780,00 грн податку на доходи, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (а.с. 65); та № 01 ОСОБА_1 перераховано на рахунок контролюючого органу 28 065,00 грн військового збору (а.с. 65).

Одночасно позивач пояснив, що за отриманий дохід з надання майна в оренду ним сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

В Акті перевірки відповідач наполягає, що позивачем не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, внаслідок чого не визначено суми податкових зобов`язань, які необхідно сплатити з отриманого доходу.

За змістом абзацу "а" пункту 170.1.5 статті 170 ПК України, якщо орендар є фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, особою, відповідальною за нарахування та сплату (перерахування) податку до бюджету, є платник податку - орендодавець.

При цьому такий орендодавець самостійно нараховує та сплачує податок до бюджету в строки, встановлені цим Кодексом для квартального звітного (податкового) періоду, а саме: протягом 40 календарних днів, після останнього дня такого звітного (податкового) кварталу, сума отриманого доходу, сума сплаченого протягом звітного податкового року податку та податкового зобов`язання за результатами такого року відображаються у річній податковій декларації.

Позивачем не було подано декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, що не заперечується сторонами. Водночас, матеріалами справи підтверджується виконання ОСОБА_1 обов`язку зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого з надання майна в оренду.

Вказані обставини також підтверджуються й наданою відповідачем до матеріалів справи службовою запискою від 03.11.2020 № 1554/26-15-35-08-28, зі змісту якої вбачається, що сума сплаченого податку на доходи фізичних осіб в розмірі 336 780,00 грн фактично сплачена, проте, за невірними реквізитами та обліковується на "нез`ясованих платежах" КБК 11010800, а сума військового збору обліковується як переплата в інтегрованій картці платника податків (а.с. 161-162).

Зазначених обставин відповідачем не доведено в судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції, аргументів в цій частині не наведено в апеляційній скарзі. Разом з тим колегія суддів зазначає, що на офіційному веб-сайті ГУ ДПС у М. Києві 08.06.2018 р. опубліковано інформацію з реквізитами рахунків для обліку доходів державного бюджету, які діють з 02.07.2018 р., долучено посилання на відповідний файл з реквізитами нових рахунків.

На зазначені реквізити ОСОБА_1 07.08.2018 р. сплачено податок на доходи фізичних осіб.

Також колегія суддів зазначає, що за змістом підпунктів 170.6.1, 170.6.2 пункту 170.6 статті 170 ПК України податковим агентом платника податку під час нарахування (виплати, надання) на його користь доходу у вигляді виграшів (призів) у лотерею чи в інші розіграші, у букмекерському парі, у парі тоталізатора, призів та виграшів у грошовій формі, одержаних за перемогу та/або участь в аматорських спортивних змаганнях, у тому числі у більярдному спорті, є особа, яка здійснює таке нарахування (виплату).

Податковим агентом - оператором лотереї у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, із загальної суми виграшів (призів), виплачених за податковий (звітний) місяць гравцям у лотерею.

Податкові агенти - оператори лотереї у податковому розрахунку, подання якого передбачено підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 цього Кодексу, відображають загальну суму нарахованих (виплачених) у звітному податковому періоді доходів у вигляді виграшів (призів) та загальну суму утриманого з них податку. При цьому у податковому розрахунку не зазначається інформація про суми окремого виграшу, суми нарахованого на нього податку, а також відомості про фізичну особу - платника податку, яка одержала дохід у вигляді виграшу (призу).

В апеляційній скарзі відповідач стверджує, що підприємством з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" не підтверджено виплату та утримання сум податків і зборів від суми виграшу у розмірі 571 045,00 грн, яка відображена фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2017 рік.

В судовому засіданні судом першої інстанції стосовно обставин здійснення ОСОБА_1 ставок у підприємстві з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" допитано свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які таку участь підтвердили і пояснення яких відповідач під сумнів не поставив.

Отже, обставинами та матеріалами справи підтверджується те, що у даному випадку особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку із загальної суми виграшу є податковий агент, а не платник податку, тому висновки контролюючого органу, які ґрунтуються виключно на листі підприємства з 100 % інвестиціями "Українська Національна Лотерея" без урахування поданої звітності останнім, є безпідставними.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, подається особою не в цілях оподаткування, а має антикорупційне призначення. Її зміст відрізняється від документів, які містять податкову інформацію, а тому декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, не є допустимим джерелом інформації для визначення податкових зобов`язань платника податків.

Висновки суду першої інстанції в цій частині є цілком правильними.

Враховуючи викладене у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість висновків Акту перевірки в частині порушення позивачем вимог підпункту 164.2.20 пункту 164.2 статті 164, пункту 170.1 статті 170, підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та протиправність винесених на їх підставі податкових повідомлень-рішень.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2021 року у справі №640/16999/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко