Справа № 240/5453/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 липня 2021 року м. Житомир справа №240/5453/21
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ 4 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 24 лютого 2020 року №17-о/с «Про звільнення працівників ТУ ДБР у м.Хмельницькому у зв`язку зі скороченням посад» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого Першого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчою управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому з 01 березня 2021 року;
- поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Першого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Слідчого управління 4 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому з 02 березня 2021 року, або на іншій рівнозначній посаді;
- стягнути з 4 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеною прогулу починаючи з 02 березня 2021 року по день ухвалення судом рішення у даній справі;
- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеною прогулу в межах суми стягнення за один місяць (згідно частини першої статті 371 КАС України );
- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, яке підлягає негайному виконанню - в цій частині зобов`язати відповідача у двотижневий термін з дня ухвалення судом рішення подати звіт про виконання судового рішення у відповідності до ст. 382 КАС України.
В обґрунтування позову вказує, що оскаржуваний наказ ТУ ДБР розташованого у м.Хмельницькому прийнятий з іншим формулюванням, аніж передбачено пунктом 1 частин першої та четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу», а саме, зазначено, що позивача підлягає звільненню у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок затвердження структури та штатної чисельності і змін до штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому. Окрім того, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначає, що чисельність начальників слідчих відділів та кількість слідчих не скоротилась, а збільшилась, та вказує, що ДБР було оголошено конкурс на зайняття посад начальників п`яти відділів, а також конкурс на зайняття 37 посад слідчих та старших слідчих у п`яти відділах ДБР. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що Наказом Державного бюро розслідувань №323 від 08 липня 2020 року, й змінами, внесеними наказом №583 від 15 жовтня 2020 року, визначено, що посади у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань підлягають заміщенню: - начальника слідчого відділу - особою, яка має спеціальне звання підполковника Державного бюро розслідувань; - старшого слідчого слідчого відділу - особою, яка має спеціальне звання майора Державного бюро розслідувань; - слідчого слідчого відділу - особою, яка мас спеціальне звання Капітана Державного бюро розслідувань. Однак, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019, який передбачав, що працівники Державного бюро розслідувань, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених, продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" з урахуванням внесених цим Законом змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань. Вказує, що законодавець в імперативному порядку визначив, що особа може бути звільнена з посади лише у відповідності до приписів Закону України «Про Державне бюро розслідувань», а не у зв`язку зі зміною статусу самої посади. Враховуючи вищевикладене, фактичного скорочення посади державної служби не відбулося і у роботодавця не було підстав для не прийняття наказу про звільнення. Крім того, позивач у позові відмічає, що він мав усі юридичні підстави для присвоєння мені спеціального звання Державного бюро розслідувань, яке, тим не менш, не було присвоєно із незалежних від позивача причин. Окрім того, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з даних офіційного веб сайту ДБР, ОСОБА_2 був прийнятий на посаду директора ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому у вересні 2020 року, та має спеціальне звання полковник Державного бюро розслідувань. Однак, як вважає позивач, станом на дату винесення оскаржуваного наказу, директор ДБР не перебував у статусі державного службовця, а тому не здійснював повноваження керівника державної служби і в силу приписів ст.. 17 Закону України «Про державну службу» не був наділений повноваженнями звільняти осіб, які обіймали посади державних суджбовців категорії «Б» та «В». Вважає такі дії відповідача протиправними, а свої права порушеними.
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про витребування доказів.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 09.04.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26.04.2021.
Ухвалою суду від 12.04.2021 клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано у Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому: відомості про наявність вакансій у Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань у м. Хмельницькому станом на 01.03.2021; належним чином завірену копію наказу від 28.11.2018 №31-о/с. Витребувано у Державного бюро розслідувань належним чином завірену копію наказу від 20.10.2020 №200дск "Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому".
На електронну пошту суду 23.04.2021 надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.
До суду 26.04.2021 позивачем подано клопотання про витребування доказів.
Відділом документального забезпечення суду 26.04.2021 зареєстровано клопотання позивача про долучення доказів.
Підготовче судове засідання перенесено на 12.05.2021.
До суду 11.05.2021 надійшла заява відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 11.05.2021 у задоволенні клопотання відповідача відмовлено.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 11.05.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 №305-ІХ, який набрав чинності з 27.12.2019, Державне бюро розслідувань набуло статусу державного правоохоронного органу, Директором та заступниками Директора якого є особи рядового і начальницького складу. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» організаційна структура Державного бюро розслідувань визначається Президентом України. На виконання зазначених положень закону, Указом Президента України від 05.02.2020 №41/2020, затверджено нову організаційну структуру Державного бюро розслідувань. Наказом Державного бюро розслідувань від 15.10.2020 №581 «Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань», яким затверджено нову структуру та штатну чисельність ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а також цим наказом визнано, що наказ ДБР від 05.11.2019 №308 «Про затвердження організаційної структури територіальних управлінь Державного бюро розслідувань» втратив чинність. Відповідно до положень статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-УІІІ, до повноважень Директора Державного бюро розслідувань, або особи, що виконує обов`язки Директора, окрім іншого віднесено: визначення відповідно до законодавства в межах граничної чисельності переліків посад у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами; видання у межах повноважень наказів, розпоряджень та доручень, які є обов`язковими для виконання працівниками Державного бюро розслідувань. Порядком зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань (далі - Порядок) визначено процедуру зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу з урахуванням специфічних умов проходження служби. З комплексного аналізу положень Закону України «Про Державне бюро розслідувань» вбачається, що законодавцем передбачено єдиний можливий варіант призначення особи на посаду рядового та начальницького складу - в добровільному порядку за результатами відкритого конкурсу (який окрім іншого, на відміну від конкурсу на посади державної служби передбачає проходження військово-лікарської комісії, тестів на фізичну підготовку). Оскільки посади категорії державної служби у першому слідчому відділі (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБР у м. Хмельницькому, виведені із штатного розпису, відповідно державні службовці цього відділу, що займали такі посади, підлягали звільненню. На підставі пунктів 5, 8 частини першої статті 12, статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», прийнято наказ «Про внесення змін до Переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами» від 15.10.2020 № 583. Зазначеним наказом, визначено серед посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами - начальника відділу (слідчого; оперативного; аналітичного забезпечення та оперативного чергування; внутрішнього контролю) (граничне спеціальне звання - підполковник ДБР). Отже, посади категорії державної служби підлягали скороченню, а особи, що займали такі посади звільненню. Звертає увагу, що позивач плутає скорочення посади із зміною істотних умов праці, які не є тотожними, а є різними самостійними підставами для звільнення працівника, як відповідно до Закону України «Про державну службу» так і Кодексу законів про працю. Відповідно до наказу ДБР №200 ДСК від 20.10.2020 посади державної служби у першому слідчому відділі (відділ з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБР у м. Хмельницькому, виведені з штатного розпису (а це всі посади у цьому структурному підрозділі). Звертає увагу, що відповідно до наказу ДБР від 20.10.2020 №200 дск виведено зі штатного розпису слідче управління у складі: першого слідчого відділу (відділ з розслідування злочинів, у сфері службової діяльності та корупції) - 16 державних службовців; другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних злочинів та у сфері правосуддя) - 20 державних службовців; третього слідчого відділу (відділ з розслідування військових злочинів) - 18 державних службовців. Тобто, в загальному виведено із штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому 54 посади державних службовців слідчого управління. У свою чергу, цим же наказом ДБР введено до штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому п`ять слідчих відділів: перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Хмельницькому) - 9 посад рядового та начальницького складу; другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Житомирі) - 9 посад рядового та начальницького складу; третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Рівному) - 8 посад рядового та начальницького складу; четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Вінниці) - 10 посад рядового та начальницького складу; п`ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Чернівцях) - 7 посад рядового та начальницького складу; Тобто, в загальному введено до штатного розпису ТУ ДБР у м. Хмельницькому 43 посади рядового та начальницького складу. Звертає увагу суду, що раніше до вступу в дію змін у структуру ТУ ДБР у м. Хмельницькому, визначеному наказом ДБР від 15.10.2020 №581 та змін, визначених наказом ДБР від 20.10.2020 №200 ДСК до розподілу кримінальних проваджень, підслідних ДБР на території, на яку поширює свою діяльність ТУ ДБР у м. Хмельницькому, застосовувався обє`ктово - лінійний принцип: працівники кожного зі слідчих відділів здійснювали досудове розслідування по всіх п`яти областях (Хмельницькій, Житомирській, Рівненській, Вінницькій, Чернівецькій) із урахуванням специфіки суб`єкта злочину, однак, після вступу в дію вказаних наказів, абсолютно змінилась структура в ТУ ДБР у м. Хмельницькому, до розподілу кримінальних проваджень між слідчими підрозділами застосовано територіальний принцип: кожен із п`яти слідчих підрозділів здійснює досудове розслідування абсолютно всіх злочинів, підслідних ДБР, незалежно від суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, однак лише на конкретній території (у визначеній області). Окрім того, заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що з аналізу статті 14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» вбачається, що переведення працівників Державного бюро розслідувань з посад державної служби на посади рядового і начальницького складу, не лише не передбачено законодавцем, але й фактично заборонено. Окрім того, відповідач у відзиві звертає увагу, що станом на час прийняття оскаржуваного наказу Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» від 19.09.2019 № 117-ІХ, абзац другий частини третьої статті 87 Закон України «Про державну службу» виключено, зокрема, виключено норму про те, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву додано, зокрема, копію наказу №200 від 20.10.2020.
У судовому засіданні 12.05.2021 суд протокольною ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, витребував у відповідача документи. Оголошено перерву до 08.06.2021.
До суду 12.05.2021 надійшли витребувані в ДБР ухвалою суду від 12.04.2021 докази.
Відповідь на відзив надійшла до суду 27.05.2020. Заперечуючи викладені у відзиві аргументи відповідача, позивач вказує, що при внесенні Закону №305-ІХ законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень директорами територіальних управлінь, слідчими, опруповноваженими у тому числі у разі визнання цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР. Окрім того, будь яких обмежень, визначених статтею 15 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», до ОСОБА_1 щодо неможливості переведення та продовження проходження служби в ДБР не вбачається. У відповіді на відзив позивач вказує, що брав участь у конкурсі на заміщення вакантної посади слідчого в ДБР, однак «конкурс я не виграв». Просить позов задовольнити.
На електронну пошту суду 28.05.2021 надійшла заява відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 01.06.2021 заяву представника Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
Відділом документального забезпечення суду 04.06.2021 зареєстровано заперечення відповідача. Заперечуючи викладені у відповіді на відзив обставини, відповідач зауважує, що накази ДБР від 15.10.2020 № 581 та від 20.10.2020 №200дск позивачем взагалі не оскаржувались, отже, суд позбавлений процесуальних можливостей надавати правову оцінку зазначеним наказам у межах даного провадження. статтю 49-2 КЗпП України доповнено частиною шостою, з аналізу положень якої вбачається, що при звільнені державного службовця на підставі пункту 1 чи пункту 11 статті 87 Закону України «Про державну службу», у суб`єкта призначення відсутній обов`язок переводити особу, посада якої скорочується на іншу рівнозначну або нижчу посади, крім того не враховується і переважне право залишення на роботі, оскільки положення статей 40, 42, 49-2 КЗпП України до спірних правовідносин - не застосовуються. Просить відмовити у задоволенні позову.
До суду 07.06.2021 надійшло клопотання позивача про витребування доказів.
Письмові пояснення відповідача щодо клопотання позивача про витребування доказів, зареєстровано в КП «ДСС» 08.06.2021.
Окрім того, 08.06.2021 до суду надійшли письмові пояснення відповідача щодо виконання протокольної ухвали від 12.05.2021.
Додаткові пояснення відповідача надійшли до суду 08.06.2021.
У судовому засіданні 08.06.2021 суд протокольною ухвалою постановив відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, що надійшло до суду 07.06.2021. За згодою сторін суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
Ухвалою суду від 08.06.2021 закрито підготовче провадження і призначено адміністративну справу до розгляду у порядку письмового провадження.
У період із 21.06.2021 по 12.07.2021 (включно) головуюча суддя перебувала у відпустці.
Суд, розглянувши позовну, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що наказом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 23.11.2018 №26-о/с "Про призначення" ОСОБА_1 призначено на посаду слідчого Першого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, як обраного за конкурсом з 27.11.2018 з випробувальним строком 6 місяців (а.с. 24).
Вважаючи такий наказ протиправним, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів частини 2 та 3 статті 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VII, (в редакції, чинній на дату призначення позивача на посаду слідчого Першого слідчого відділу ( Відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому), служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону. На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у цих підрозділах затверджуються Директором Державного бюро розслідувань. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад, визначених у частині першій статті 10, частині першій статті 13 та частині першій статті 24 цього Закону, здійснюється за результатами відкритого конкурсу, що проводиться в порядку, визначеному Директором Державного бюро розслідувань на основі Типового порядку проведення відкритого конкурсу, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про державну службу» №889-VIII (далі - Закон №889) державна служба це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.
Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №889 цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.
Відповідно до статті 1 Закон України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції, чинній до 27.12.2019) Державне бюро розслідувань є центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.
Згідно записів у трудовій книжці позивача, копія якої міститься матеріалах адміністративної справи: запис №5, дата - 27.11.2018, ТУ ДБР, розташоване у м.Хмельницькому, призначений на посаду слідчого Першого слідчого відділу, як обраного за конкурсом з випробувальним строком шість місяців, підстава внесення запису наказ №26-о/с від 23.11.2018; запис №6: дата 27.11.2018, прийняв присягу державного службовця; запис №9: дата 29.04.2019, присвоєно дев`ятий ранг державного службовця. (а.с. 22-23)
Отже, позивач у період із листопада 2018 року по 01.03.2021 перебував у трудових відносинах із ТУ ДБР розташованому у м. Хмельницькому та мав статус державного службовця.
Сторонами визнається, що позивача при звільненні позивача, відповідач керувався п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що відповідачем не було вчинено дій щодо збереження робочого місця позивача.
Відповідно до ч.3 ст. 87 Закону №889, в редакції Закону №440-IX від 14.01.2020, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
02 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 12 грудня 2019 року №378-IX «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України», яким внесені зміни до Кодексу законів про працю України та викладено його у новій редакції.
Нормами зазначеного Закону змінено порядок скорочення державних службовців.
Так, відповідно до частини 6 статті 49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:
про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;
у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;
не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.
Отже, після внесення Законом України від 14 січня 2020 року №440-IX змін у Закон України «Про державну службу» положення статті 49-2 КЗпП України в частині обов`язку власника або уповноваженого ним органу запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації на державних службовців не поширюються.
Національне агентство України з питань державної служби відповідно до пункту 3 частини третьої статті 13 Закону України «Про державну службу» надало «Роз`яснення щодо процедури вивільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону України «Про державну службу») від 20.02.2020 №86 р/з» згідно з якими при звільненні державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, відповідно до пункту 1 чи пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону, положення статті 49-2 Кодексу законів про працю України не застосовуються.
Суд зазначає, що трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/202 зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.

Приписами ч. 3 ст. 5 Закону №889 визначено, що дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців в частині відносин, не врегульованих цим законом.

Оскільки положеннями спеціального законодавства, а саме нормами Закону №889 на час прийняття оскаржуваного наказу було врегульовано процедуру звільнення державного службовця у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників, то в даному випадку саме норми спеціального законодавства підлягають застосуванню, а тому доводи позивача про невиконання відповідачем обов`язку щодо працевлаштування позивача, суд вважає помилковими з огляду на викладене вище.

Щодо підстави для винесення оскаржуваного наказу: "скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовція".

У позовній заяві позивач вказує, що чисельність штату не скоротилась, а збільшилась, що у свою чергу спростовує підставі для звільнення, яка вказана у оскаржуваному наказі. Окрім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що зміна правового статусу посади із державного службовця на особу рядового і начальницького складу сама по собі не свідчить про скорочення такої посади та не створює підстав для звільнення.

Щодо вказаних обставин, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закон України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції, чинній до 27.12.2019) Державне бюро розслідувань є центральним органом виконавчої влади, що здійснює правоохоронну діяльність з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Верховна Рада України, з метою удосконалення правових основ організації та діяльності ДБР, 03 грудня 2019 року прийняла Закон № 305-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» (далі - Закон №305), який набрав чинності 27 грудня 2019 року.

Зокрема, Законом №305 внесено зміни у ст. 1 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., №6, ст. 55 із наступними змінами).

Так, згідно зі статтею 1 Закон України "Про Державне бюро розслідувань" (у редакції, чинній з 27.12.2019) Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Отже, із Законом України від 03.12.2019 №305 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань», який набрав чинності з 27.12.2019 відбулась зміна правового статусу Державного бюро розслідувань: з центрального органу виконавчої влади на державний правоохоронний орган.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 14 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VII (далі - Закон №794, в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин) до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Кваліфікаційні вимоги та критерії професійної придатності для зайняття посад у підрозділах Державного бюро розслідувань затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.

Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань. Типове положення про конкурсну комісію та порядок проведення відкритого конкурсу затверджує Директор Державного бюро розслідувань.

Порядок присвоєння спеціальних звань особам рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань та їх співвідношення з іншими спеціальними, а також військовими званнями і рангами державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону №794 трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України "Про державну службу". Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Статтею 14-3 Закону №794 передбачено, що Державні службовці можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади, у порядку, визначеному Законом України "Про державну службу".

Особи рядового і начальницького складу можуть бути переведені у системі Державного бюро розслідувань, у тому числі з територіального управління до центрального апарату Державного бюро розслідувань, за їхньою згодою без обов`язкового проведення конкурсу на іншу нижчу або рівнозначну вакантну або тимчасово вакантну посаду, за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади.

Переведення осіб рядового і начальницького складу може здійснюватися за їхньою ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення.

Відповідно до ч.6 ст. 9 Закону №794 територіальні управління Державного бюро розслідувань діють на підставі положень, що затверджуються Директором Державного бюро розслідувань.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону №794 керівництво діяльністю Державного бюро розслідувань здійснює його Директор, який має першого заступника та двох заступників.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 1 статті 12 Закону №794 Директор ДБР: затверджує структуру та штатну чисельність […] територіальних органів Державного бюро розслідувань; визначає відповідно до законодавства в межах граничної чисельності переліки посад у […] територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами.

Судом встановлено, що Наказом Державного бюро розслідувань від 28.12.2019 №343 «Про організацію проведення заходів на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» (із змінами, внесеними наказами від 02.01.2020 р. №1 та від 03.01.2020 р. №2) затверджено Порядок зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок №343) (а.с. 136-138).

Пунктом 1 Порядку №343 визначено, що цей Порядок визначає процедуру зміни категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу з урахуванням специфічних умов проходження служби.

Відповідно до пункту 6 Порядку №343 зміна категорії посад працівників Державного бюро розслідувань, які заміщуються державними службовцями на посади, які підлягають заміщенню особами рядового і начальницького складу, здійснюється за рішенням Директора Державного бюро розслідувань або особи, яка виконує його повноваження. Зміна категорії посад передбачає виведення із штатного розпису та скорочення посади державного службовця (відповідно до статті 87 Закону України «Про державну службу») та введення до штатного розпису посади рядового і начальницького складу. З прийняттям рішення Директором Державного бюро розслідувань або особою, яка виконує його повноваження, про зміну категорії посади, Управління кадрової роботи та державної служби готує проекти наказів:

«Про затвердження Переліку посад у центральному апараті (територіальних управліннях) Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами» - щодо внесення відповідних змін до Переліку посад;

«Про внесення змін до штатного розпису центрального апарату Державного бюро розслідувань» та відповідні зміни, погоджує з заінтересованими самостійними структурними підрозділами та подає на підпис Директору Державного бюро розслідувань.

Після затвердження штатного розпису Державного бюро розслідувань (змін до штатного розпису) щодо працівників, посади яких скорочуються, видається наказ про їх персональне попередження про наступне звільнення на підставі Закону України «Про державну службу» у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Отже, внаслідок реалізації приписів Закону №305 та Указу Президента України від 05.02.2020 № 41/2020, фактично відбулась заміна структури Державного бюро розслідування шляхом віднесення до державного правоохоронного органу із створенням нової структури шляхом реорганізації державного органу.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується та позивачем не заперечується, що його було попереджено про наступне звільнення.

Із 27.12.2019 р. в силу ст. 14 Закону №794 до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Суд відмічає, що законодавче визначення структури та штатної чисельності територіальних органів Державного бюро розслідувань, переліку посад у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, керівником ДБР прямо передбачено в пункті 4, 5 частини 1 статті 12 та частиною 2 статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Матеріалами адміністративної справи підтверджено, що наказом ДБР від 08.07.2020 р. №323 затверджено Перелік посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами.

Наказом ДБР від 15.10.2020 р. №583 внесено зміни до Переліку посад у територіальних управліннях ДБР, що підлягають заміщенню особами рядового та начальницького складу, граничних спеціальних звань за цими посадами, затвердженого наказом ДБР від 08.07.2020 р. №323.

Наказом ДБР від 20.10.2020 №200 ДСК затверджено зміни до штатного розпису на 2020 рік №6 ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький, які введено в дію 01.02.2021. Відповідно до вказаних змін до штатного розпису на 2020 рік №6 ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, посади державної служби у слідчому управління ТУ ДБР у м. місті Хмельницькому виведені з штатного розпису: слідче управління - Перший слідчий відділ (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції), Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), Сектор криміналістики та експертної роботи, Третій слідчий відділ (відділ з розслідування військових злочинів). Всього 54 штатні посади, зокрема і посаду слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) та водночас введено нові посади (іншої категорії) старшого начальницького складу, а саме:

Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Хмельницькому) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатних посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 9 посад старшого начальницького складу;

Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Житомирі) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 9 посад старшого начальницького складу;

Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Рівному) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 3 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 8 посад старшого начальницького складу.

Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Вінниці) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 4 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 5 штатних посад (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 10 посад старшого начальницького складу.

П`ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Чернівцях) зі штатом: начальник відділу - 1 штатна посада (старший начальницький склад, підполковник ДБР), старший слідчий - 3 штатні посади (старший начальницький склад, майор ДБР), слідчий - 3 штатні посади (старший начальницький склад, капітан ДБР), всього 7 посад старшого начальницького складу.

Наказом ДБР від 30.12.2020 №303 ДСК внесено зміни до наказу ДБР від 22.10.2020 р. №200ДСК щодо дати введення змін до штатного розпису Територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, №6, а саме: введено в дію з 01.03.2021.

Зміни до штатного розпису на 2020 рік ТУ ДБР, розташованому у місті Хмельницькому внесено відповідно до пунктів 4,8 частини першої та частини другої статті 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», пункту 1 частини першої ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Внаслідок реалізації наказів ДБР від 20.10.2020 №200дск та від 30.12.2020 №303дск посади державної служби у слідчому управлінні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, були повністю виведені зі штатного розпису територіального управління.

Посада державної служби «слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому » у кількості 13 штатних посада також виведена зі штатного розпису, що підтверджується матеріалами справи.

Водночас введено наступні посади у слідчих відділах Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому: начальник відділу - посаду старшого начальницького складу (полковник ДБР); старший слідчий- посада старшого начальницького складу (майор ДБР); слідчий - посада старшого начальницького складу (капітан ДБР).

Наказом Державного бюро розслідувань від 15.10.2020 №581 "Про затвердження структури та штатної чисельності територіальних управлінь Державного бюро розслідувань" затверджено нову структуру та штатну чисельність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому. Також цим наказом визнано таким, що втратив чинність наказ Державного бюро розслідувань від 05.11.2019 №308 "Про затвердження організаційної структури територіальних управлінь Державного бюро розслідувань".

Наказом ДБР від 30.12.2020 №303 ДСК затверджено зміни до наказів ДБР, зокрема, пунктом 7 наказу ДБР від 30.12.2020 №303 ДСК наказано у пункті 4 наказу ДБР від 20.10.2020 №200ДСК словосполучення з 01 лютого 2021 року замінити на словосполучення "з 01 березня 2021 року".

До суду не надано доказів визнання протиправними та скасування вказаних вище наказів Державного бюро розслідувань, отже вони є чинними та підлягали виконанню відповідачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку зі зміною правового статусу Державного бюро розслідувань (центральний орган виконавчої влади перетворений у державний правоохоронний орган) була скорочена посада державної служби, яку обіймав позивач, внаслідок змін штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому.

Отже, матеріалами адміністративної справи підтверджується скорочення посади державної служби слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому внаслідок зміни структури та штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Враховуючи викладене, суд вважає правомірним зазначення у оскаржуваному наказі №17-о/с від 24.02.2021, що підставою для припинення державної служби позивача є скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.

Окрім того, суд вважає за необхідне відмітити, що згідно посадової інструкції слідчого Першого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому внаслідок зміни структури та штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, затвердженої директором ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, мета посади: здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях про кримінальні правопорушення у сфері службової діяльності та корупції, а за дорученням Першого заступника Директора - начальника СУ ТУ ДБР, начальника Першого слідчого відділу та його заступника, інших злочинів віднесених до підслідності ДБР.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що за період роботи з березня по травень 2019 року ним було завершено досудове розслідування шляхом направлення обвинувального акту більше десятка кримінальних проваджень з правовою кваліфікацією за ст. 407 КК України.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, вказує на те, що до вступу в дію змін у структуру ТУ ДБР у м. Хмельницькому, визначеному наказом ДБР від 15.10.2020 №581 застосовувався обє`ктово-лінійний принцип: працівники кожного зі слідчих відділів здійснювали досудове розслідування по всіх п`яти областях (Хмельницькій, Житомирській, Рівненській, Вінницькій, Чернівецькій) із урахуванням специфіки суб`єкта злочину, однак, після вступу в дію вказаних наказів, абсолютно змінилась структура в ТУ ДБР у м. Хмельницькому, до розподілу кримінальних проваджень між слідчими підрозділами застосовано територіальний принцип: кожен із п`яти слідчих підрозділів здійснює досудове розслідування абсолютно всіх злочинів, підслідних ДБР, незалежно від суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, однак лише на конкретній території (у визначеній області).

Суд зазначає, що підставою для звільнення позивача вказано підставу, яка не пов`язана із виконанням позивачем покладених на нього обов`язків, а тому у даному позовному провадженні не надається правова оцінка зазначеним обставинам.

Щодо твердження позивача, що законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень, зокрема і слідчими, у тому числі у разі визнання цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР, а тому наказ №17-о/с від 24.02.2021 є протиправним.

У п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.12.2019 за №305-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» зазначено: « 3.Установити, що з дня набрання чинності цим Законом: 4) працівники Державного бюро розслідувань, які перемогли у конкурсах для призначення на посади слідчих, оперуповноважених, продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді відповідно до Закону України "Про Державне бюро розслідувань" з урахуванням внесених цим Законом змін, у тому числі у разі визначення цих посад посадами рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань …».

У відповіді на відзив, позивач, цитуючи вказану вище норму Закону №305 робить висновок, що вказаними нормами законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень, зокрема і слідчими, у тому числі у разі визнання цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР (а.с. 167).

Однак, суд вважає такі висновки позивача помилковими, оскільки вказаними нормами Закон №305 чітко визначено: «продовжують здійснювати свої повноваження до їх звільнення з посади або припинення повноважень на посаді».

Встановлено, що у період із 27.12.2019 (дата набрання чинності Закону №305) та до 01.03.2021 позивач продовжував працювати та здійснювати свої повноваження на посаді слідчого першого слідчого відділу (Відділу з розслідування злочинів у сфері службової діяльності та корупції) слідчого управління ТУ ДБВ, розташованого у місті Хмельницький.

За таких обставин, жодних гарантій на залишенні на посадах, про які зазначає позивач, вказані норми права не містять.

Суд відмічає, що чинним законодавством України, яке регулює спірні правовідносини не передбачено права на переведення (без проходження відповідних конкурсів на зайняття посад) державних службовців центрального органу виконавчої влади на посади рядового та начальницького складу державного правоохоронного органу.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 14 Закону №794, на службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом. Призначення на посади у Державному бюро розслідувань, крім посад Директора Державного бюро розслідувань, керівника підрозділу внутрішнього контролю центрального апарату Державного бюро розслідувань та керівників підрозділів внутрішнього контролю територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, здійснюється за результатами відкритих конкурсів, що проводяться конкурсними комісіями з проведення конкурсів на зайняття посад працівників Державного бюро розслідувань. Типове положення про конкурсну комісію та порядок проведення відкритого конкурсу затверджує Директор Державного бюро розслідувань.

Під час розгляду адміністративної справи позивач зазначив, що приймав участь у конкурсі на службу до Державного бюро розслідувань, однак не був визначений Конкурсною комісією , як переможець конкурсу.

Отже, є помилковим твердження позивача, що законодавець передбачив гарантії продовження здійснення повноважень, зокрема і слідчими, у тому числі у разі визнання цих посад посадами рядового і начальницького складу ДБР.

Щодо твердження позивача про те, що Директора ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, при підписанні оскаржуваного наказу не здійснював повноваження керівника державної служби в очолюваному ним ТУ.

Припинення державної служби позивача відбулось за ініціативою суб`єкта призначення з підстав, визначених частиною першою статтею 87 Закону №889-VIII.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 2 Закону України "Про державну службу", суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

На підставі частини одинадцятої статті 91 Закону "Про державну службу" особливості вступу, проходження та припинення державної служби у Апараті Верховної Ради України, державних органах, зазначених у частинах першій, восьмій - десятій цієї статті, інших органах системи правосуддя, дипломатичної служби, правоохоронних, митних та податкових органах регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, визначених спеціальним законодавством у відповідній сфері.

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначається Законом України "Про Державне бюро розслідувань".

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 13 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", (у редакції, чинній на дату призначення позивача на посаду державного службовця в ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому та на дату звільнення з державної служби) директор територіального управління Державного бюро розслідувань: призначає на посади та звільняє з посад працівників відповідного територіального управління, крім тих, які призначаються Директором Державного бюро розслідувань відповідно до статті 12 цього Закону.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що оскаржуваний наказ №17-о/с від 24.02.2021 підписано директором ТУ ДБР, розташованого у місті ОСОБА_4 .

Позивачем не надано до суду доказів визнання у судовому порядку протиправним покладення обов`язків Директора ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому на ОСОБА_5 .

Таким чином, суд вважає безпідставним доводи позивача, що оскаржуваний Наказ ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому від 24.02.2021 за №17о/с підписано особою, яка не є суб`єктом призначення та керівником державної служби у розумінні ст.87 Закону України «Про державну службу».

Щодо не присвоєння звання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на момент прийняття на роботу в ДБР мав військове звання молодший лейтенант запасу, а тому йому мало б бути присвоєне спеціальне звання молодшого лейтенанта ДБР, однак за весь час його роботи на посаді, відповідач не забезпечив підготовки та внесення до ДБР подання про присвоєння позивачу спеціального званні.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач із моменту призначення в ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому і до дати звільнення, перебував на державній службі, йому присвоювався ранг державного службовця, позивачем складено присягу державного службовця.

До суду не надано доказів, що під час перебування на посаді слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого в м. Хмельницькому так і на момент звільнення з державної служби, дії/бездіяльність відповідача щодо не присвоєння позивачу відповідного спеціального звання, ОСОБА_1 не оскаржувались.

Однак, суд зазначає, що у даному позовному провадженні питання правомірності дій/бездіяльності відповідача щодо не присвоєння позивачу спеціального звання судом не розглядається, правова оцінка не надається, а тому твердження позивача є необґрунтованими та безпідставним.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, а також враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є таким, що прийнятий у межах повноважень, у спосіб та у порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні.

Як наслідок, відсутні підстави і для задоволення інших позовних вимог в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі позовні вимоги є похідними від попередніх.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому (вул. Пилипчука, 28, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29001, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук