Справа № 580/563/21
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 липня 2021 року

м. Київ

справа № 580/563/21

провадження № К/9901/23298/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

29 червня 2021 року зазначена касаційна скарга подана за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вимогам процесуального закону, перевіривши аргументи касаційної скарги і вивчивши зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд виходить із такого.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача при розгляді заяви від 15 липня 2020 року;

зобов`язати відповідача надати позивачу відповідь на його заяву від 15 липня 2020 року;

стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2270,00 гривень на користь позивача, завдану суб`єктом владних повноважень внаслідок вчиненої протиправної бездіяльності щодо не розгляду заяви у встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» термін.

При цьому ОСОБА_1 не надав доказів сплати судового збору, а в позовній заяві зазначив, що звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд, дійшовши висновку, що сама по собі наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а заявлені позовні вимоги не стосуються прав, передбачених статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року залишив позовну заяву без руху та установив п`ятиденний строк з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків (надання доказів про сплату судового збору).

У зв`язку із невиконанням останнім вимог указаного судового рішення, Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 01 березня 2021 року позовну заяву позивачеві повернув.

Позивач оскаржив ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, з-поміж іншого, позивач зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», положеннями якого передбачено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправною бездіяльності органів ДПС, що виразилась у ненаданні відповіді на заяву позивача від 15 липня 2020 року, відповідно, в силу характеру спірних правовідносин та заявлених позовних вимог, позивач не є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір». Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, позивач не навів.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та установлено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення її недоліків (надання доказів про сплату судового збору).

У зв`язку із невиконанням вимог указаного судового рішення, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 17 травня 2021 року апеляційну скаргу апелянтові повернув.

Уважаючи ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року такими судовими рішеннями, що постановлені з порушенням вимог процесуального закону, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження з огляду на вищенаведені обставини, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Частиною п`ятою статті 321, частиною першою статті 328 КАС України обумовлено, що судові рішення суду апеляційної інстанції оскаржуються в касаційному порядку у випадках, передбачених цим Кодексом. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 цього ж Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року не переглянута по суті в апеляційному порядку, а повернута апелянтові у зв`язку із неусуненням останнім виявлених у ній недоліків, у відкритті касаційного провадження у цій частині необхідно відмовити.

Що стосується оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, суд касаційної інстанції зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятою статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Своєю чергою за приписами пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Так, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року апеляційну скаргу позивача залишено без руху та установлено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення її недоліків (надання доказів про сплату судового збору).

Як вже зазначалося, в апеляційній скарзі позивач указував, що він є особою, звільненою від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд апеляційної інстанції, своєю чергою, дійшов висновку, що в силу характеру спірних правовідносин та заявлених позовних вимог позивач не є особою, яка звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправною бездіяльності органів ДПС, що виразилась у ненаданні відповіді на заяву позивача від 15 липня 2020 року.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційної та касаційної скарг на судові рішення.

За правилами підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду встановлена на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму.

Скаржник указує, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Вказаним положенням установлено, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Частиною п`ятою статті 21 КАС України обумовлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Цим положенням встановлено, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас, за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Відтак, скаржник не є особою, яка звільнена від сплати судового збору в розумінні пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року та ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 580/563/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова