Справа № 520/8373/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
16 липня 2021 року № 520/8373/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Відповідача () щодо ненарахування та невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 28.03.2016 по 16.04.2021 та зобов`язати Відповідача () нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 28.03.2016 по 16.04.2021;

визнати протиправною бездіяльність Відповідача () щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової доплати у розмірі 50% заробітної плати (грошового забезпечення) в період з 13.05.2020 по 07.08.2020 внаслідок виконання своїх обов`язків на період карантину та зобов`язати Відповідача () нарахувати та виплатити Позивачу додаткову доплату у розмірі 50% заробітної плати (грошового забезпечення) в період з 13.05.2020 по 07.08.2020;

визнати протиправною бездіяльність Відповідача () щодо ненарахування та невиплати Позивачу при звільненні за закінченням строку контракту одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше та зобов`язати Відповідача () нарахувати та виплатити Позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Ухвалою суду від 19.05.2021 прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 з 28.03.2016 року по 16.04.2021. В період з 13.05.2020 по 07.08.2020 військова частина НОМЕР_2 повинна була виплачувати Позивачу додаткову доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 50 % заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок виконання обов`язків на період карантину. Позивач дійсно в період з 13.05.2020 по 07.08.2020 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, виконував службово-бойове завдання на блок-посту в Луганській області. Тобто, під час виконання службово-бойового завдання позивач діяв у відповідності до положень Тимчасового порядку здійснення контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, а саме здійснював перевірку (огляд) людей (пункт 4.9., 4.11. та 4.13. Тимчасового порядку), огляд транспортних засобів ( 4.7. Тимчасового порядку) у зв`язку з чим позивач мав безпосередній контакт з населенням. Проте, відповідачем протиправно не було виплачено доплату до заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 50 % заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок виконання своїх обов`язків на період карантину. Крім того, позивачу також не було виплачено індексацію грошового забезпечення з 28.03.2019 по 16.04.2021 та одноразову грошову допомогу при звільненні. Позивач вважає вказані дії протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що Індексація грошового забезпечення з грудня 2018 року по 16.04.2021 року нараховувалась та виплачувалась щомісяця разом з нарахованим грошовим забезпеченням та перераховувалась на картковий рахунок однією сумою з врахуванням базових місяців (січень 2016 року, березень 2018 року) відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Проведеним розрахунком встановлено, що можлива сума нарахованої індексації грошових доходів ОСОБА_1 за період з червня 2016 року по лютий 2018 року складала 4503,21 грн. Але зазначена виплата залежить від обсягу фінансування на відповідний рік. Додаткова доплата згідно постанови КМУ від 29.04.2020 №375, наказу МВС від 03.06.2020 №431, наказу КЧ від 14.07.2020 №888 за березень 2020 року ОСОБА_1 встановлена в розмірі 50 % грошового забезпечення, та виплачена пропорційно відпрацьованому часу, а саме за 1 добу нарахована згідно відомості від 21.07.2020 №127 у сумі 220,84 грн., перерахована на картковий рахунок у сумі 217,53 грн.; за квітень 2020 року встановлена в розмірі 50 % грошового забезпечення, та виплачена пропорційно відпрацьованому часу, а саме за 1 добу нарахована згідно відомості від 21.07.2020 №128 у сумі 228,20 грн., перерахована на картковий рахунок у сумі 224,78 грн. За період з 13.05.2020 по 07.08.2020 ОСОБА_1 не залучався до заходів, за участі, у яких встановлена додаткова доплата у розмірі 50 % заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок виконання своїх обов`язків на період карантину, а отже на нього не нараховувалась вказана додаткова доплата.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України за контрактом.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.04.2021 №73 дск позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення.

Як вбачається з довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, позивач у спірний період з 13.05.2020 по 07.08.2020 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Часів Яр Донецької обл., м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Позивач посилається на те, що за період з 13.05.2020 по 07.08.2020 доплата до грошового забезпечення, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, йому не нараховувалась та не виплачувалась.

На виконання вимог ухвали суду від 19.05.2021 відповідачем було направлено до суду довідка про нарахування та виплату індексації за період з 29.03.2016 по 16.04.2021, з якої судом встановлено, що позивачу за спірний період нараховувалась індексація.

В той же час, згідно вказаної довідки, виплата нарахованої індексації була проведена за період з грудня 2018 по квітень 2021. За період з 29.03.2016 по 30.11.2018 виплати сум нарахованої індексації не здійснено.

Позивач вважає дії відповідача з невиплати додаткової доплати до грошового забезпечення та, відповідно, належного розміру індексації грошового забезпечення протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив таке.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», у складі Державного бюджету' України створено фонд боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, та її наслідками на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України зазначеної хвороби, та протягом 30 днів з дня відміни цього карантину. Кошти зазначеного фонду спрямовуються на: додаткові доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2. а також доплати до заробітної плати окремим категоріям працівників, які забезпечують життєдіяльність населення, на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби СОVID-19. спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, визначений у рішенні Кабінету Міністрів України про встановлення карантину, до завершення здійснення зазначених заходів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 (Далі - Постанова № 375) врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.

Пунктом 1 Постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Пунктом 5 Постанови № 375 передбачено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до вищевказаної постанови, Наказу МВС України від 03.06.2020 р. № 431 «Про деякі питання організації оплати на період карантину» та Розпорядження Командувача НГ України від 26.05.2020 р. № 27/32/4-3901 Військовою частиною НОМЕР_2 було отримано телеграму зі Східного територіального управління НГ України № 1234 від 30.06.2020 щодо виконання вимог Постанови КМУ № 375 від 29.04.2020, згідно якої зобов`язано здійснювати виплату спірної доплати військовослужбовцям, які перебувають на штатних посадах у підрозділах НГУ та залучаються до несення патрульної служби, у т.ч. контролю виїзду (в`їзду) до населених пунктів та областей, безпосередньо беруть участь у забезпеченні проведення масових профілактичних та пошукових заходів, залучаються до охорони медичних закладів та об`єктів, визначених для лікування хворих на гостру респіраторну хворобу СОУШ-19 та обсервації громадян; залучаються до виконання службово-бойових завдань у складі варт (військових нарядів) з конвоювання; безпосередньо здійснюють охорону дипломатичних представництв і консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні; здійснюють охорону органів державної влади, державних установ; здійснюють пропускний та внутрішньооб`єктовий режим на ядерних установках та важливих державних об`єктах; здійснюють охорону спеціальних вантажів у пунктах передачі відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, позивач у спірний період з 13.05.2020 по 07.08.2020 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів м. Часів Яр Донецької обл., м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Аналогічні відомості містить послужний список позивача та наказ про його звільнення.

Суд зазначає, що матеріалами справи не підтверджено виконання позивачем визначених в Наказі МВС від 03.06.2020 № 432 «Про окремі питання організації оплати праці на період карантину» та розпорядженні командувача Національної гвардії України від 26.05.2020 № 27/32/4-3901 обов`язків та завдань, перелік яких викладений в телеграмі від 30.06.2020 № 40/32/-3033.

Сама по собі участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення не свідчить про виконання позивачем обов`язків, пов`язаних в тому числі з несення патрульної служби, у тому числі до контролю виїзду (в`їзду) до населених пунктів та областей, огляду людей, а також перебування позивача саме на блок-постах та пунктах пропуску громадян та транспортних засобів.

Суд також зазначає, що відповідно до наказу Командира ВЧ НОМЕР_2 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної Гвардії України позивачу встановлено спірну доплату за березень 2020 за 1 добу, за квітень 2020 за 1 добу.

Згідно інформації військової частини, за підписом Т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_2 , наданої на вимогу ухвали суду, за період з 13.05.2020 по 07.08.2020 ОСОБА_1 не залучався до заходів, за участь у яких встановлена додаткова доплата у розмірі 50 % заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок виконання своїх обов`язків на період карантину, а отже йому не нараховувалась вказана додаткова доплата.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем в ході судового розгляду не доведено факт виконання обов`язків та залучення до заходів, визначених в Наказі МВС від 03.06.2020 № 432 «Про окремі питання організації оплати праці на період карантину» та розпорядженні командувача Національної гвардії України від 26.05.2020 № 27/32/4-3901 обов`язків та завдань, перелік яких викладений в телеграмі від 30.06.2020 № 40/32/-3033.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про індексацію грошового забезпечення суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду надано довідку про нарахування та виплату індексації за період з 29.03.2016 по 16.04.2021, з якої судом встановлено, що позивачу за спірний період нараховувалась індексація.

В той же час, згідно вказаної довідки, виплата нарахованої компенсації була проведена за період з грудня 2018 по квітень 2021. За період з 29.03.2016 по 30.11.2018 виплати сум нарахованої індексації не здійснено.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі також - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ (в редакції, яка діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі з 01.01.2016 - 103 відсотка.

Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплатити нараховану позивачу індексацію за період з 29.03.2016 по 30.11.2018.

Щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Позивач посилається на те, що зі змісту витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 16.04.2021 року №73дек вбачається, що станом на 16 квітня 2021року позивачу встановлено час служби в пільговому обчисленні 11 років 10 місяців 19 днів, який складається з календарної вислуги років 08 років 08 місяців 15 днів та час служби в пільговому обчисленні роки 02 місяці 04 дні, які нараховані позивачу, як особі яка брала участь в антитерористичній операції з розрахунку один місяць служби за три місяці.

В той же час, в даному наказі зазначено, що вислуга років для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні станом на 16.04.2021 року складає: час служби в календарному обчисленні 08 років 08 місяців 15 днів.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи) (пункт 2 постанови КМУ №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року).

Відповідно до п. 1,2 Розділу ХХХІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої Наказом МВС № 200 Особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, що звільняються зі служби, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах, визначених статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Суд зазначає, що ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше. Верховний Суд погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, та вважає за необхідне вказати на наступне.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Правова позиція щодо застосування приписів частини другої статті 15 Закону №2011-XII неодноразово викладалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17, від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17, від 21 квітня 2021 року № 380/2427/20, від 27.05.2021 у справі № 1.380.2019.005965.

Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду правова норма частини другої статті 15 Законі №2011-XII не містить вказівки на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги. Поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».

При цьому, Верховний Суд наголошував, що умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону № 2011-XII є наявність «вислуги 10 років і більше».

У цій справі судом встановлено, що на момент звільнення вислуга позивача становить: календарна 08 років 08 місяців 15 днів та час служби в пільговому обчисленні 3 роки 02 місяці 04 дні, загалом 11 років 10 місяців 19 днів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що Військовою частиною НОМЕР_2 допущено протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Також представником позивача в прохальній частині позову заявлено клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04, п. 269).

За приписами ч. 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст.134 КАС України).

Отже, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, має визначатися згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та підтверджуватися доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Тобто, договором про надання правової допомоги має бути визначено вартість робіт (послуг) адвоката.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат представником позивача надані до суду копії:

- договору про надання правової допомоги б/н від 11.05.2021 між позивачем та Адвокатським обєднанням «Адвокатська компанія «УЛЬЯНОВ БІЗНЕС ЛОЙЕРС»;

- ордер на надання правової допомоги серії АХ №1050505, згідно з яким адвокат Пушкарьов Ігор Олегович уповноважений на представництво у даній справі;

- реєстру дій та витрат на правовий захист гр-на ОСОБА_1 ;

- акту виконаних робіт направлений на правовий захист гр-на ОСОБА_1 , складеного до договору про надання правової допомоги;

- меморіального ордеру № @2PL329663 від 12.05.2021 на суму 4020 грн;

- дублікату квитанції від 12.05.2021 на суму 4020 грн.

В акті виконаних робіт визначено, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги надані наступні послуги: 1) проведення юридичної консультації клієнту, рекомендації щодо збору доказів 2 години 400 грн.; 2) планування роботи по справі з вивченням наданих клієнтом матеріалів та документів, складанням переліку та плану адвокатських заходів надання правової допомоги 3 години 300 грн; 3) підбір нормативної бази. Написання позовної заяви, роздрукування її копій відповідно до кількості інших учасників справи та подання до суду 5 годин, - 2000 грн, 4) вивчення та аналіз відзиву Військової частини. Підбір нормативної бази щодо спростування заперечень відповідача, написання відповіді на відзив, виготовлення її копій, - 2 години, 200 грн; 5) виконання судового рішення (строк виконання після винесення рішення) дві години 450 грн.

Відповідачем у відзиві на адміністративний позов висловлені заперечення стосовно суми заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вказаних заперечень відповідач зазначив, що надані позивачем та його представником документи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу зі змістом наданих адвокатом послуг дозволяють визначити, що надання усної консультації з вивченням документів, підготовка аналітичної довідки щодо судової практики, надання консультації є фактично частиною процесу з надання послуг на професійну правничу допомогу, пов`язану зі складанням тексту позовної заяви, інакше вказані послуги були б окремими консультаційними послугами з юридичних питань. До укладення договору про надання правової допомоги, складання реєстру запланованих заходів та витрат на правовий захист позивача, складання акта виконаних робіт не є послугами з професійної правничої допомоги, а пов`язані з оформленням договірних відносин між позивачем та адвокатським об`єднанням. Тобто, стягненню підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу, пов`язану з процесом складанням тексту позовної заяви та відповіді на відзив. Витрати Позивача щодо оплати професійної правничої допомоги при поданні даної позовної заяви в жодному разі не були неминучими, бо якщо б представник Позивача дійсно діяв в інтересах свого клієнта, то надав би йому кваліфіковану, грамотну консультацію з питань, що зазначені в позовних вимогах, внаслідок чого у Позивача не існувало б необхідності звертатися до судової інстанції за захистом своїх прав та інтересів.

Суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд зазначає, що адвокатом не наведено причинно-наслідкового зв`язку між тим, яким чином вказані в акті дії адвоката з надання консультації та рекомендації щодо збору доказів, планування роботи по справі з вивченням наданих клієнтом матеріалів та документів, складанням переліку та плану адвокатських заходів надання правової допомоги пов`язані та вплинули на хід розгляду справи, зокрема, включаючи збір доказів.

Відтак, з урахуванням викладеного, зазначені вище послуги не можуть вважатися неминучими та такими, що пов`язані та вплинули на хід розгляду справи, а відтак заявлення вказаних витрат до відшкодування не є обґрунтованим.

Щодо заявлених витрат на виконання рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов п. 2.1.8 Договору про надання правової допомоги акт виконаних робіт складається та затверджується після виконання умов договору, тобто по факту його реального виконання.

В той же час, акт виконаних робіт містить відомості про фактичне виконання умов договору в частині виконання рішення суду, яке на момент затвердження акту ще не винесене судом та відповідно не набрало законної сили, а відтак такі дії адвокатом вчинені не були.

Відтак, всупереч закону та умовам договору позивач та адвокатське об`єднання внесли до акту виконаних робіт послуги, які фактично не були надані адвокатом, та в частині яких договір станом на дату затвердження акту не виконаний.

Отже, до витрат, понесені позивачем в ході судового розгляду, включені витрати на послуги, які фактично не надані, з огляду на що такі витрати не є обґрунтованими та не підлягають відшкодуванню.

З огляду на вказане, суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 2640 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи часткове задоволення позову, суд вважає, що на користь позивача належить стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50% від підтвердженої суми таких витрат.

Таким чином розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача становить 1320,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 29.03.2016 по 30.11.2020.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 29.03.2016 по 30.11.2020.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні за закінченням строку контракту одноразової грошової допомоги у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1320,00 грн (одна тисяча триста двадцять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.07.2021.

Суддя Білова О.В.