Справа № 400/1849/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р. № 400/1849/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О. М. розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фермерського господарства "Діброва", вул. Молодіжна, 57, с.Крива Балка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57154,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв,54001,

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2020 № 7,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Діброва» (далі-позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 14.12.2020 р. №7 про застосування штрафу у розмірі п`ятсот тисяч грн. 00 коп. за порушення статті 15 Закону України від 19.12.1995 р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва та обліку спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», зі змінами та доповненнями.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач дійшов хибного висновку про зберігання позивачем пального, оскільки на час проведення перевірки ним не було встановлено факту зберігання позивачем пального, у відповідача відсутні будь - які докази. ФГ «Діброва» купує пальне без мети зберігання, а виключно для заправки паливних баків транспортних пристроїв обладнання у період сільськогосподарських робіт. А тому не здійснювало діяльність із зберігання пального і не потребувало отримання ліцензії для зберігання пального з 01.04.2020 по 20.11.2020 роки.

Акт перевірки містить лише дані про придбане паливо та жодні заходи фактичної перевірки за місцем провадження господарської діяльності ФГ «Діброва» спрямовані на підтвердження факту зберігання палива не проводились. Працівниками податкової не доведено факту наявності резервуарів, пального за місцем здійснення господарської діяльності. До акту перевірки не долучено жодних письмових доказів, фото, відео записів, висновків експерта.

Також, відповідач неправомірно зазначив про відсутність у позивача автомобільної та сільськогосподарської техніки, адже у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, який є загальнодоступним, міститься інформація про перебування у власності позивача такої техніки.

Ухвалою від 29.03.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що висновки акту перевірки та акцизні накладні підтверджують факт отримання та зберігання позивачем пального без наявності ліцензії, відтак спірне податкове повідомлення - рішення є правомірним.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Миколаївській області .

13.11.2020 р. відповідачем на підставі наказу від 12.11.2020 р. №195 проведено фактичну перевірку ФГ «Діброва» з питань дотримання законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування підакцизних товарів на період з 01.04.2020 р. по дату закінчення перевірки, за результатами якої складено акт перевірки №1472/14/29/07/20899876 від 23.11.2020 р.

Згідно висновків акту, відповідачем встановлено порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме зберігання пального без ліцензії.

На підставі висновків акту відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 14.12.2020 №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 500 000 грн.

Відповідно до положень п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон №481) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до ст. 1 Закону №481, місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно з ч. ч. 8, 9, 10, 16 ст. 15 Закону №481, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або

місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Згідно з ч. ч. 38,43 ст. 15 Закону №481, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону №481, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, - 500000 гривень.

З аналізу вказаної статті вбачається, що відповідальність у вигляді штрафу передбачена за надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання, однак відповідачем не доведено факт зберігання пального позивачем.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на акцизні накладні від 14.08.2020 р., від 09.09.2020 р., від 03.09.2020 р., від 25.09.2020р, оскільки вони свідчать лише про факт придбання дизельного палива, а не про факт його зберігання, враховуючи і те, що позивач є фермерським господарством у власності якого перебуває автомобільна та сільськогосподарська техніка.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не правомірно застосовано до відповідача

штрафні санкції, передбачені ст. 17 Закону України № 481/95-ВР.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд вважає, що вище наведених доказів достатньо для встановлення обставин щодо відсутності підстав для притягнення позивача до відповідальності.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені встановлені обставини, суд вважає, що відповідач заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази не довів правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фермерського господарства "Діброва" (вул. Молодіжна, 57, с. Крива Балка, Миколаївський район, Миколаївська область,57154 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 14.12.2020 р. №7.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,м. Миколаїв, 54001 ) на користь Фермерського господарства "Діброва" (вул. Молодіжна, 57,с. Крива Балка, Миколаївський район, Миколаївська область, 57154 ) судові витрати в розмірі 7500,00 грн (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник