Справа № 160/8799/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року Справа № 160/8799/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- визнати протиправним рішення відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- визнати періоди роботи позивача з 11.10.88 р. по 16.06.89 р. та з 01.01.90 р. по 03.10.2002 року такими, що дають право на призначення пенсії згідно із пункту ''з'' статті 13 Закону України «'Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «з»' статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з моменту подання заяви про призначення пенсії та довічно.
В обґрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженого рішення, оскільки вважає, що у нього є необхідний стаж, що дає право на призначення пільгової пенсії згідно із пункту «з» статті 13 Закону України ''Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду позивачеві поновлено строк звернення до суду, а також запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що набутий пільговий стаж позивача є недостатнім для можливості призначення йому пільгової пенсії відповідно до пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначає, що записи у трудовій книжці не містять відомостей щодо працевлаштування позивача саме водієм міського пасажирського транспорту, а також зауважує, що період відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального і непреривного стажу не зараховується.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії згідно із пункту «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 18.03.2021 відповідач відмовив позивачеві у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу.
Рішенням комісії при ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.04.2021 року підтверджено пільговий стаж позивача за період з 16.06.89 р. по 31.12.89 р.

Крім того у рішенні зазначено про не надання позивачем доказів того, що виконувана ним робота є саме роботою на міському пасажирському транспорті, зокрема, автобусі, який відноситься до типу автобусів, робота на яких у свій час була визнана шкідливою, та транспорт, на якому працював позивач, не відноситься до маршрутних мікроавтобусів-таксі. Окрім цього, рішення містить відомості про відбування покарання у вигляді виправних робіт з 01.06.88 р. по 15.06.89 р.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішені спору суд виходить із того, що згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, а саме чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 30 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Аналогічні положення також закріплені у пункті 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачеві відмовлено у призначенні пенсії відповідно до п. «з» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності необхідного пільгового стажу через відсутність у відомостях трудової книжки записів про працевлаштування позивачем саме водієм міського пасажирського транспорту.

Судом встановлено, що з 11.10.88 р. по 03.10.2002 року позивач працював водієм пасажирського транспорту на автотранспортному підприємстві м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та дійсно записи у трудовій книжці не містять відомостей щодо праці водієм саме на міському автотранспортному сполученні, як це вимагає приписи спеціальної норми.

У той же час, позивачем надано до суду, у тому числі довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 181, яким підтверджується, що позивач з 31.08.88 р. по 03.10.2002 року працював повний робочий день в ВАТ «Криворізьке Атп 14129» на посаді водія міського пасажирського транспорту.

Разом з тим, відповідач надав докази того, що така довідка позивачем разом з заявою про призначення пенсії не долучалася та на розгляд комісії не передавалася.

Отже, враховуючи те, що жодних доказів на підтвердження того, що у означений період позивач працював саме на міському автотранспортному сполученні, як це вимагає приписи спеціальної норми, останній відповідачу не надав, рішення останнього про відмову у призначенні пільгової пенсії не можна вважати таким, що прийнято усупереч вимогам законодавства України.

Стосовно періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт з 01.06.88 р. по 15.06.89 р. суд звертає увагу, що згідно із статтею 95 Виправно-трудового Кодексу України, який був чинний до 01 січня 2004 року, час відбування покарання у вигляді виправних робіт може бути включений судом до загального трудового стажу засудженого.

Відповідно до частини другої статті 103 Виправно-трудового кодексу України за умови добросовісної роботи та пpимірної поведінки в період відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волi, цей час може бути включено в загальний трудовий стаж особи, яка відбуває покарання, на підставі ухвали суду в порядку, встановленому КПК України.

Із вказаного слідує, що позивач мав би право на зарахування часу відбування виправних робіт з 01.06.88 р. по 15.06.89 р. у загальний трудовий стаж за умов визначених у ВТК Української РСР (добросовісної роботи та пpимірної поведінки) та за наявності ухвали суду винесеного в порядку, встановленому КПК України (чинному на час виникнення спірних правовідносин) про включення стажу відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волi в загальний трудовий стаж особи.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 16.10.2019 року по справі №176/797/14-а, адміністративне провадження №К/9901/22281/18.

Однак, як встановлено судом та не спростовується позивачем, ним не надано відомостей про те, що він звертався з позовом до суду про зарахування часу відбування виправних робіт з 01.06.88 р. по 15.06.89 р.у загальний трудовий стаж.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду, висловлена у постанові уо справі №176/797/14-а, в якій Верховний Суд в аналогічних правовідносинах вказав, що умовою для зарахування періоду відбування покарання у вигляді виправних робіт до загального трудового стажу є обов`язкова наявність ухвали суду винесеного в порядку, встановленому КПК України про включення стажу відбування покарання у вигляді виправних робіт без позбавлення волi в загальний трудовий стаж особи.

Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна