Справа № 242/3756/21
Суддя: Владимирська І. М.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2021 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі судового засідання Гречка К.О., за участю представника позивача Бараненко В.І., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в якому зазначено, що згідно з рішенням Першотравневого районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області № 2 від 31.03.2016 року про примусове повернення до країни походження громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній повинен був самостійно покинути територію України до 30.04.2016 р. З 01.04.2016 року до 21.09.2018 року та з 24.10.2018 року дотепер ОСОБА_1 відбував покарання за скоєння кримінальних злочинів. Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15.07.2021 року ОСОБА_1 умовно-достроково звільнений від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.У період перебування на волі, з 21.09.2018р. по 23.10.2018р., ОСОБА_1 територію України не залишив, до Посольства Республіки Узбекистан в Україні для отримання документів для виїзду з України не звертався, Рішення Першотравневого РВ ГУ ДМС України в Донецькій області № 2 від 31.03.2016 року про примусове повернення до країни походження не виконав без поважних причин.Своїми діями ОСОБА_1 грубо порушує вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У зв`язку з чим, просять примусово видворити з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 з метою забезпечення ідентифікації та видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на шість місяців, звернути рішення до негайного виконання.

Представник позивача ГУ ДМС України в Донецькій області Бараненко В.І. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення адміністративного позову.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 15.07.2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.

Згідно до копії паспорта НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Республіки Узбекистан.

Згідно повідомлення Головного управління ДМС України в Харківській області, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Головного управління ДМС України в Харьківській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Відповідно до Рішення Першотравневого районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області № 2 від 31.03.2016р. про примусове повернення з України до країни походження громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано самостійно залишити територію України у термін до 30.04.2016 р., та заборонено йому подальший в`їзд в Україну терміном на три роки.

Згідно до повідомлення інформації, наданої ГУ ДМС України в Харківській області, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до ГУ ДМС України в Харківській області не звертався.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України №3773-VI від 22.09.2011р. «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»(далі - Закон).

За приписами частини 1статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону ).

Статтею 30 Закону визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми вбачається, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини:

1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення;

2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на території України з 2001року, за порушення правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, 31.03.2016 року відносно нього було складено протокол за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Рішення про примусове повернення до суду не оскаржувалось. Відповідно до прийнятого Рішення про примусове повернення іноземець повинен був самостійно залишити територію України в строк,зазначений у Рішенні, - до 30.04.2016 року. Однак, громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 рішення в установлений строк без поважних причин не виконав.

При вирішенні питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судом враховано, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуації міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Вищезазначених обставин судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що громадянин Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , досяг 18-річного віку, порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства і не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, у відповідача відсутні документи на право перебування на території України, а також відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства"відсутні, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України.

Враховуючи вищевикладене,суд приходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині примусового видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 за межі території України.

Крім того, позивач просить про затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість місяців).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З огляду на те, що є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, що підтверджується його ухиленням від добровільного виїзду, а також відсутністю документів на повернення, суд вважає позов в частині затримання ОСОБА_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного та керуючисьЗаконом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2,5,7-9,72-79,90,241- 243,246,250,255, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Митрополитська, 20) в особі Селидівського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області(місцезнаходження: 85400, Донецька область, м.Селидове, вул.Пушкіна, 7) до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,- задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення видворення за межі території України із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на строк шість місяців.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Владимирська