Справа № 826/3478/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року м. Київ № 826/3478/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

26.02.2018 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ), у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- зобов`язати ГУ ПФУ провести нарахування та виплату, перерахованої пенсії у розмірі 5109,91 грн з 01.04.2012 по теперішній час;

- зобов`язати ГУ ПФУ обчислити та виплатити усю заборгованість з 01.04.2012 по теперішній час з урахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до статті 55 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII) та Закону України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III);

- зобов`язати провести та виплатити індексацію усієї заборгованості, яка виникла з 01.04.2012 по теперішній час, з суми 5109,91 грн;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Підставою для звернення з позовною завою стала протиправна, на думку позивача, відмова у перерахуванні та виплаті пенсії, передбаченої законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2018 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про зобов`язання вчинити певні дії за період з 01.04.2012 по 06.12.2017 залишено без розгляду.

12.07.2018 від ГУ ПФУ надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, вказує на те, що Законом № 2262-ХІІ та Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45) не передбачено врахування до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової винагороди при обчисленні пенсії. Також відповідач вказує на відсутність правових підстав для виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку із відсутністю з боку пенсійного органу порушень строків виплати пенсії позивачу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ як особа, яка перебувала на службі в органах внутрішніх справ, та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, яка призначена з 04.04.1997 у розмірі 59 % грошового забезпечення.

07.11.2007 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №1294), у зв`язку із прийняттям якої позивачу Головним управлінням МВС України в м. Києві було видано довідку від 12.03.2008 № 1989/25889 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 01.01.2008, всього - 2531, 89 грн.

Територіальним органом Пенсійного фонду України був здійснений відповідний перерахунок пенсії позивача (59% від 2531,89 грн = 1493,82 грн) та як свідчить виписка по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 виплачувалась у такому розмірі до наступного перерахунку пенсії позивача з 01.07.2012 на підставі постанови № 1294 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - постанова № 355) та довідки, виданої 05.06.2012 за № 19/89/25889 уповноваженим органом про те, що розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.04.2012, всього - 5 109, 91 грн. Після вказаного перерахунку пенсії розмір пенсії склав 1658, 14 грн (підвищення за постановою № 355 (11 % від 1493, 82 грн = 164, 32 грн).

Таким чином, судом встановлено, що при перерахунку пенсії позивачу з 01.07.2012 в основу був взятий попередній розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 01.01.2008 - 2531, 89 грн, а не за нормами чинними на 01.04.2012 у розмірі - 5 109, 91 грн, як це зазначено у довідці, виданій уповноваженим органом 05.06.2012 № 19/89/25889.

Окрім цього, судом встановлено, що у період серпень 2014 - квітень 2016 року пенсія позивача була проіндексована та виплачувалась у розмірі 2423, 03 грн з урахуванням підвищення за постановою № 355 (35 % від 1493,82 = 522, 84) до її перерахунку з 01.01.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова № 103) та постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова № 988).

07.12.2017 позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою, у якій просив: провести індексацію його пенсії з урахуванням її зміни з 01.04.2012; почати виплату перерахованої пенсії, з урахуванням індексації відповідно до довідки від 05.06.2012 № 19/89/25889 (вх. № 14680/04-136 від 06.06.2012), та згідно чинного законодавства з наступного місяця, з 01.01.2018; обчислити та виплатити з наступного місяця всю перед ним заборгованість, яка виникла з 01.04.2012 по 01.01.2018, з урахуванням індексації.

Листом від 04.01.2018 № 480/03 ГУ ПФУ повідомило позивача про те, що за його заявою від 03.07.2017 проведено індексацію його пенсії та здійснено доплату з урахуванням положень статті 55 Закону № 2262-ХІІ за період з 01.08.2014 по 31.07.2017 у розмірі 14 389, 22 грн. Зазначену суму коштів було виплачено у серпні 2017 року. Розмір пенсійної виплати з 01.08.2017 становить 2423, 03 грн. Розмір підвищення пенсії позивача відповідно до постанови № 355 становить: з 01.07.2012 - 164, 32 грн (1493, 82 х 11 %); з 01.09.2012 - 343, 58 грн; (1493, 82 грн х 23 %); з 01.01.2013 - 522, 84 грн (1493, 82 х 35 %).

10.01.2018 позивач знов звернувся до ГУ ПФУ із заявою, у якій просив провести нарахування та виплату перерахованої йому пенсії в розмірі: 5109, 91 грн з 01.04.2012 по теперішній час, згідно із поданої довідки від 05.06.2012 № 19/89/25889, видної МВС України в м. Києві; обчислити та виплатити йому всю заборгованість, яка виникла з 01.04.2012 по теперішній час.

Листом від 07.02.2018 № 4385/03/Н-139 також відмовило позивачу у задоволенні його заяви, знов роз`яснивши порядок визначення розміру його пенсії, в межах якого можливо проводити підвищення його пенсії згідно із постановою № 355 (1493, 82 грн (2531, 89 х59%)): з 01.07.2012 - 164, 32 грн (1493, 82 х 11 %); з 01.09.2012 - 343, 58 грн; (1493, 82 грн х 23 %); з 01.01.2013 - 522, 84 грн (1493, 82 х 35 %).

Зазначені вище обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби регулюються Законом №2262-ХІІ.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Наведена норма права вказує, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. №393» (далі - Порядок №45), зокрема, пункту 1 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

З набранням чинності постанови №1294 відповідачем своєчасно проведено перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років згідно із Порядком №45 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 12.03.2008 №19/89/25889.

23.04.2012 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 355, відповідно до пункту 1 якої установлено з 1 липня 2012 року підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 року до 23 відсотків та з 1 січня 2013 року до 35 відсотків.

При цьому, розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку № 45, та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону, виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою № 1294, за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року (пункт 2 Постанови № 355).

Пунктом 2 вказаної постанови було зобов`язано відповідні уповноважені органи на видачу та складання довідок після набрання чинності цією постановою забезпечити оформлення та подання до органів Пенсійного фонду України довідок про розмір грошового забезпечення, визначеного відповідно, зокрема, до постанови №1294, станом на 01.04.2012 у порядку, встановленому Порядком №45.

Тобто, підвищення до пенсії відповідно до постанови №355 може здійснюватись лише в тому випадку, коли грошове забезпечення особи за аналогічної посадою станом на 01.04.2012 більше, ніж станом на 01.01.2008. У зв`язку з цим для проведення підвищення розміру пенсії відповідно до постанови №355 Головним управління МВС України в м. Києві до ГУ ПФУ була надана довідка від 05.06.2012 №19/89/25889, про розмір грошового забезпечення позивача.

Позивач вважає, що орган Пенсійного органу після отримання в 2012 році довідки відповідно до постанови №355, повинен був здійснити перерахунок пенсії відповідно до Порядку №45. Однак, вказана позиція, на переконання суду, є необґрунтованою, оскільки як вже зазначалось вище, перерахунок пенсії відповідно до Порядку №45 та Закону №2262-XII проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Однак, постановою №355, Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Довідка про розмір грошового забезпечення Головного управління МВС України від 05.06.2012 №19/89/25889, на яку посилається позивач, як на підставу для перерахунку пенсії, не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки враховувались лише граничні розміри надбавок, а не фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб`єкта владних повноважень.

Згідно із довідкою про розмір грошового забезпечення позивача станом 01.04.2012 від 05.06.2012 №19/89/25889, наданою Головним управлінням МВС України в м. Києві до ГУ ПФУ на виконання постанови №355, визначається лише розмір пенсії, в межах якого можливо проводити підвищення пенсії згідно з вищезазначеною постановою.

Також, Верховним Судом України неодноразово було зроблено висновок, що постановою №355, Кабінет Міністрів України не приймав рішень щодо зміни розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, а довідка, надана на виконання цієї постанови, не може бути підставою для перерахунку пенсії, оскільки враховує граничні розміри надбавок, а не фактичну зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця на підставі належного рішення суб`єкта владних повноважень (постанова від 17.03.2015 у справі №21-641а14).

Враховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що позивачу було проведено з 01.07.2012 підвищення до пенсії до 35 % відповідно до постанови № 355, у межах максимального розміру пенсії, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком пенсії по пенсійній справі №89/25889, а додаткових обставин для перерахунку пенсії позивачу законом не було встановлено.

Також безпідставними є посилання позивача в обґрунтування своїх вимог на положення статті 55 Закону № 2262-ХІІ, оскільки нею врегулювано правовідносини щодо врахованих сум пенсії.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача провести та виплатити індексацію усієї заборгованості, яка виникла з 01.04.2012 по теперішній час, з суми 5109,91 грн, оскільки така вимога є похідною.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, відповідач діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, такі дії відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Доказів понесення відповідачем витрат суду не надано.

Що стосується висловленої позивачем вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового, то дійсно відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приписами наведеної статті суду надано право, а не обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

У встановлені контролю за виконанням рішення суду - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368).

Суддя О.М. Чудак