Справа № 408/743/21-а
Суддя: Булгакова Г. В.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/743/21-а
Провадження № 2-а/18/18/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

Головуючого судді - Булгакової Г.В.

при секретарі - Ришковій Г.О.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодська Луганської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.05.2021 № 179-ДК/0101По/08/01/-21 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.05.2021 № 179-ДК/0101По/08/01/-21 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАП.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.05.2021 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Луганської області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Біловодському, Міловському, Марківському, Станично-Луганському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Луганській області Зайцевим С.В. стосовно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 179-ДК/0101По/08/01/-21. Вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. При винесенні постанови № 179-ДК/0101По/08/01/-21 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Зайцевим С.В. не було взагалі встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, що потягло за собою невірне застосування ст. 53 КУпАП. Вказана земельна ділянка використовується позивачем на умовах оренди на підставі договору оренди землі б/н від 20.01.2015, укладеного з Плугатарською сільською радою Біловодського району Луганської області та додаткової угоди б/н від 21.11.2019, укладеної з Біловодською селищною радою Луганської області. Згідно умов Договору оренди землі та додаткової угоди цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарське призначення для сінокосіння та випасання худоби. Згідно з умовами договору та додаткової угоди позивач має право здійснювати поліпшення орендованої земельної ділянки. Висновок інспектора про припущення нецільового використання земельної ділянки є невірним, скільки в даному випадку її обробіток свідчить не про нецільове використання, а про здійснення агротехнічних заходів щодо докорінного поліпшення наданої в оренду земельної ділянки.

Зазначає, що статтею 37 Закону України «Про охорону землі» передбачено, що власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється. На землях сільськогосподарського призначення може бути обмежена діяльність щодо: вирощування певних сільськогосподарських культур, застосування окремих технологій їх вирощування або проведення окремих агротехнічних операцій; розорювання сіножатей, пасовищ; використання деградованих, малопродуктивних, а також техногенно забруднених земельних ділянок; необґрунтовано інтенсивного використання земель. Вказує, що проведеним обстеженням земельної ділянки державним інспектором не було встановлено факту розорення, про що зазначено в акті обстеження земельної ділянки.

Таким чином, самий лише факт здійснення на ділянці агротехнічних заходів не може свідчити про наявність складу правопорушення в сфері землекористування, а навпаки, свідчить про здійснення заходів в сфері охорони земель, зокрема поліпшення пасовища та підвищення родючості ґрунтів. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 12.05.2021 № 179-ДК/0101По/08/01/-21 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАП.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим з наступних підстав. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області «Про здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороню земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів» від 23.04.2021 №179-ДК державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Луганської області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Біловодському, Міловському, Марківському, Станично-Луганському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Луганській області Зайцевим С.В. здійснено державний контроль за дотриманням земельного законодавства шляхом проведення планової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки комунальної форми власності сільськогосподарського призначення (угіддя-пасовища) площею 13,1000 га (кадастровий номер :01:001:0194), розташованої за межами населених пунктів на території Плугатарської сільської ради Біловодського району Луганської області (натепер Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області), яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі б/н від 20.01.2015, укладеного між Плугатарською сільскою радою Біловодського району Луганської області та ОСОБА_1 . В ході проведення перевірки даної земельної ділянки було встановлено, що покрив вищевказаної земельної ділянки містить ознаки аграрної обробки із знищенням дернини, тобто земельна ділянка підготовлялася для вирощування сільськогосподарських культур. Зазначений факт свідчить, що вказана земельна ділянка комунальної форми власності сільськогосподарського призначення (угіддя-пасовища) використовується не за цільовим призначенням, чим порушено вимоги статей 20, 96 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно пункту «г» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України та ст. 53 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник відповідача вказує, що земельне законодавство України визначає чітке розмежування всієї землі на категорії за цільовим призначенням. Цільове призначення землі відіграє визначальну роль у способі використання конкретної земельної ділянки. За приписами ч. 5 ст. 20, ст. 34 ЗК України земельна ділянка для сінокосіння і випасання худоби може використовуватися лише у межах вказаного виду використання, тобто відповідач був зобов`язаний використовувати земельну ділянку виключно як сінокосіння та випасання худоби, тобто в межах виду користування, передбаченого умовами договору. Тому використовувати сіножаті та пасовища, як ріллю - самовільно вирощувати на орендованій земельній ділянці сільськогосподарські культури, заборонено.

Також представник відповідача зазначав, що державний інспектор у сфері державного контролю за використанням та охороною земель діяв відповідно до законодавства, а саме: на підставі ст. 4, 5, 6, 9 та 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» (зі змінами), ч.1 ст. 19 Закону України «Про охорону земель», ст.187, 188 Земельного кодексу України та Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 та КУпАП, відповідно до яких здійснив перевірку вказаної земельної ділянки, склав акт обстеження земельної ділянки, акт перевірки дотримання вимог законодавства за об`єктом, протокол про адміністративне правопорушення та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення.

Також у своєму відзиві представник відповідача наголошував на тому, що згідно ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Водночас розмір орендної плати у договорі оренди землі, який укладений між позивачем та орендодавцем, визначається з урахуванням нормативної грошової оцінки землі. Статтею 5 Закону України «Про оцінку землі» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується серед іншого: для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Враховуючи, що відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 16 листопада 2018 року № 552 нормативна грошова оцінка угідь - ріллі значно вище ніж угідь - пасовища, то, відповідно, позивач, який згідно договору оренди землі сплачує орендну плату, як за пасовище, однак фактично отримує прибуток від використання земельної ділянки, як ріллі, тим самим порушує земельне законодавство, що призводить до значних втрат бюджету. Просить суд у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача, який про час і місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, не прибув, що не перешкоджало розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши наявні по справі письмові докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки б/н, укладеного між орендодавцем Плугатарською сільською радою Біловодського району Луганської області та орендарем ОСОБА_1 20.01.2015, Плугатарська сільська рада передала ОСОБА_1 у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 13,1000 га, з яких 13,1000 га угіддя - пасовище, розташовані за межами населених пунктів на території Плугатарської сільської ради Біловодського району Луганської області (натепер Біловодської селищної ради Біловодського району Луганської області). Вказаний договір оренди було поновлено додатковою угодою б/н від 21.11.2019, укладеною між ОСОБА_1 та Біловодською селищною радою Біловодського району Лугаської області

Згідно акту обстеження земельної ділянки від 07.05.2021 року №179ДК/93/АО/10/01/-21 в ході проведення перевірки земельної ділянки загальною площею 13,1000 га кадастровий номер :01:001:0194 було встановлено, що вказана земельна ділянка знаходиться «в обробленому стані з порушенням родючого ґрунту (задискована)», на підставі чого зроблено висновок, що вказана земельна ділянка комунальної форми власності сільськогосподарського призначення (угіддя-пасовище) використовується орендарем ОСОБА_1 не за цільовим призначенням, чим порушено вимоги статті 20, 96 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно пункту «г» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України.

В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 07.05.2021 07.05.2021 року № 179ДК/93/АП/09/01/-21 також зафіксовано, що об`єктом перевірки стала земельна ділянка загальною площею 13,1000 га (кадастровий номер :01:001:0194), угіддя - пасовища (код згідно КВЗУ - 002.02), цільове призначення - Для сінокосіння і випасання худоби (код згідно КВЦПЗ - 01.07), яка розташована за межами населених пунктів на території Плугатарської сільської ради Біловодського району Луганської області (новоствореного Старобільського району Луганської області), яка знаходиться «в обробленому стані з порушенням родючого ґрунту (задискована)». Зроблено висновок, що вказана земельна ділянка передана в користування згідно договору використовується орендарем ОСОБА_1 не за цільовим призначенням, чим порушено вимоги статті 20, 96 Земельного кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно пункту «г» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 12.05.2021 № 179-ДК/0105П/07/01/-21 слідує, що в ході проведення перевірки встановлено, що земельна ділянка комунальної форми власності сільськогосподарського призначення (угіддя-пасовища), площею 13,1000 га кадастровий номер :01:001:0194, цільове призначення - Для сінокосіння і випасання худоби (код згідно КВЦПЗ - 01.07), угіддя - пасовища (код згідно КВЗУ - 002.02), яка розташована за межами населених пунктів на території Плугатарської сільської ради Біловодського району Луганської області (новоствореного Старобільського району Луганської області), використовується орендарем ОСОБА_1 не за цільовим призначенням, чим порушено вимоги 20, ст. 96 ЗК України, за що передбачена відповідальність згідно пункту «г» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 12.05.2021 №179-ДК/0101По/08/01/-21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.53 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Досліджуючи правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, суд прийшов до наступного.

Земельним кодексом України в статті 19 закріплено, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Статтею 22 Земельного кодексу України встановлено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства;

г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства;

ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що цільове призначення земельної ділянки - це використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.2 ст.22 Земельного Кодексу України до складу сільськогосподарських земель входять: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Статтею 34 ЗК України визначено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби, а органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Приписами ч. 5 ст. 20, ст. 34 ЗК України земельна ділянка для випасання худоби може використовуватися лише у межах вказаного виду використання, тобто позивач зобов`язаний був використовувати земельну ділянку виключно як пасовище, тобто в межах виду користування, передбаченого умовами договорів оренди землі.

Законом України «Про охорону земель» в статті 36 закріплено, що охорона земель сільськогосподарського призначення забезпечується на основі реалізації комплексу заходів щодо збереження продуктивності сільськогосподарських угідь, підвищення їх екологічної стійкості та родючості ґрунтів, а також обмеження їх вилучення (викупу) для несільськогосподарських потреб.

При цьому статтею 35 цього Закону передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані:

- дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України;

- проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів;

- підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо;

- дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів;

- забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку;

- забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям;

- уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

За змістом статті 37 Закону України «Про охорону земель» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов`язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

В договорі оренди землі б/н від 20.01.2015 та додатковій угоді б/н від 21.11.2019, укладених між позивачем та Плугатарською сільською радою Біловодського району Луганської області і Біловодською селищною радою Біловодського району Луганської області, відсутні умови щодо заборони технічного обробітку ґрунту, здійснення посівів та інших умов діяльності в рамках обраного виду цільового призначення земельної ділянки.

Також зі змісту цих договорів (п.п.21,22 договору б/н від 20.01.2015 та п.п. 22,23 додаткової угоди б/н від 21.11.2019) вбачається, що орендар не обмежений в праві здійснювати заходи з поліпшення орендованої земельної ділянки.

З пунктів 21,22 договору оренди землі б/н від 20.01.2015 та пунктів 22,23 додаткової угоди б/н від 21.11.2019 слідує, що орендарем, можуть бути здійснені земельні поліпшення як за згодою, так і без згоди орендодавця.

Постановою КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (в поточній редакції) визначено перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ) та надано визначення цих угідь. Відповідно до додатку 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру:

Група угідь «рілля» (001.00) включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці Як вже зазначалось вище, до ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви; підгрупа угідь «сіножаті» «Підгрупа включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для сінокосіння (ГОСТ 26640-85), до яких потрібно включати рівномірно вкриті деревинною та чагарниковою рослинністю площею до 20 відсотків ділянки». Згідно вказаного в додатку 4 стандарту «ГОСТ 26640-85» визначення ріллі було більш прозорим та конкретизувало термін можливого розорення «рілля - сільськогосподарське угіддя, що систематично обробляється та використовується під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари. Примітка. До ріллі не відносять ділянки сіножатей та пасовищ, зайняті посівами сільськогосподарських культур не більше 2-3 років, розорані з метою корінного поліпшення, а також міжряддя садів, що використовуються під посіви».

Наразі ГОСТ 26640-85 визнано таким, що не використовується на території України, однак посилання на нього наявне в поточній редакції додатку 4 до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ №1051 від 17.10.2012 р.

Статтею 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог:

а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій;

б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища;

в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів;

г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення;

д) збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні;

е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб;

є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що на виконання приписів ч.2 ст 77 КАС України відповідач не надав суду достатніх належних та допустимих доказів факту нецільового використання земельної ділянки позивачем, а наявні матеріали справи таких не містять, суд приходить до висновку, що позивач не порушує встановлені законодавством та договором вимоги використання вказаної земельної ділянки, оскільки його діяльність з підвищення родючості земель в формі агротехнічної обробки (дискування) не призводить до розорювання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, які за своїми характеристиками відносяться до пасовищ, що відповідачем не спростовано.

Посилання представника відповідача на отримання прибутку в результаті використання земельної ділянки, як ріллі, що порушує земельне законодавство та призводить до значних втрат бюджету, суд розцінює, як необгрунтовані припущення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про використання позивачем вказаної земельної ділянки, як ріллі (факти посіву та збирання врожаїв сільськогоподарських культур) та отримання конкретних розмірів прибутку.

Таким чином, наведені обставини свідчать про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП, оскільки він на свій розсуд не змінював цільового призначення отриманої в оренду земельної ділянки.

Досліджуючи матеріали, що стосуються порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення справи, суд встановив наступне.

Згідно до ч. 1, 2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд встановив, що підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення від 12.054.2021 року №179-ДК/0105П/07/01/-21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП, став результат проведеної перевірки земельної ділянки державної форми власності площею 13,1000 га (кадастровий номер :01:001:0194), оформлений 07.05.2021 року актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки № 179-ДК/176/АП/09/01/21, в яких зазначено, що особою, яка допустила порушення земельного законодавства безумовно є позивач - орендар ОСОБА_1 (абз 4 резолютивної частини вказаного акту). Отже особа, яка вчинила правопорушення, встановлена в день складення вказаного акту перевірки, а саме: 07 травня 2021 року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що протокол про адміністративне правопорушення від 12.05.2021 року №179-ДК/0105П/07/01/-21 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП складено з порушенням вимог ч.2 ст. 254 КУпАП, тобто з порушенням зазначених у ст. 254 КУпАП строків.

Інструкцією з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства №6 від 19.01.2017 р. (далі - Інструкція), визначено порядок оформлення матеріалів у разі виявлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, порушень вимог земельного законодавства, їх обліку, розгляду, а також оскарження та контролю за провадженням у справах про адміністративні правопорушення. Її вимоги є обов`язковими для виконання державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастру) та її територіальних органів (далі - державні інспектори), яким відповідно до законодавства України надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, які діють як державні інспектори сільського господарства відповідно до статті 244 КУпАП.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно пункту 5 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі виявлення порушення законодавства у сфері використання та охорони земель, за яке КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, державний інспектор складає протокол про адміністративне правопорушення у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

При цьому у протоколі зазначаються: дата та місце його складання; посада, прізвище, ім`я та по батькові державного інспектора, який склав протокол (указуються повністю, без скорочень); відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (прізвище, ім`я та по батькові, день, місяць та рік народження, місце народження, сімейний стан, у тому числі кількість утриманців (у разі наявності інформації), фактичне місце проживання/реєстрації (поштова адреса), посада та місце роботи або навчання (повне найменування юридичної особи та її місцезнаходження); якщо особа не працює, про це робиться відмітка); місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення. Суть правопорушення описується якомога точніше згідно з вимогами відповідної статті КУпАП, на підставі якої складається протокол; нормативно-правові акти, вимоги яких порушено та які встановлюють відповідальність за вчинене правопорушення (з обов`язковим зазначенням статей (їх частин), пунктів, абзаців тощо; прізвища, імена та по батькові, місця проживання/реєстрації свідків та потерпілих (за наявності); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (можуть бути викладені в протоколі або на окремому аркуші з відміткою про це в протоколі). Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право надати в протоколі пояснення та зауваження щодо його змісту, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від надання пояснень у протоколі чи від його підписання, про це обов`язково робиться відповідний запис; інші відомості, необхідні для вирішення справи (наприклад, відомості про наявність актів обстеження земельної ділянки, відмітки про наявність документів і речей, які підтверджують правопорушення, клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності); про заподіяну правопорушенням матеріальну шкоду земельним ресурсам, що призвело до втрат сільськогосподарського або лісогосподарського виробництва.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції передбачено, що у протоколі обов`язково робиться відмітка про роз`яснення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, її прав і обов`язків, передбачених статтею 268 КУпАП, а також про повідомлення її про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу їй обов`язково направляється рекомендованим листом з повідомленням про вручення повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення (додаток 2) із зазначенням часу і місця розгляду справи.

Якщо державний інспектор під час складення протоколу не може визначити час і місце розгляду справи, особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення направляється повідомлення про розгляд справи про адміністративні правопорушення не пізніш як за п`ять діб до дня розгляду справи.

Згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні не знайшов свого об`єктивного підтвердження факт вручення ОСОБА_1 під розписку примірника зазначеного протоколу, про що свідчить незаповнена графа бланку протоколу «Другий примірник протоколу отримав…».

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення за результатами розгляду справи складені в один день, що слідує з копій протоколу про адміністративне правопорушення №179-ДК/0105П/07/01/-21 та постанови про накладення адміністративного стягнення № 179-ДК/0101По/08/01/-21, які датовані - 12 травня 2021 року.

Таким чином, справу про адміністративне правопорушення розглянуто державним інспектором в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак без вручення їй примірника протоколу про адміністративне правопорушення та практично одночасно зі складенням протоколу про адмінстративне правопорушення.

Суд наголошує на тому, що розгляд справи про адміністративне правопорушення у день складання такого протоколу порушує право позивача на захист та суперечить позиції Конституційного Суду України, викладеного у рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року, який заборонив розгляд справи про адміністративне правопорушення одразу після складання протоколу, вказавши, що складання протоколу та постанови - це дві різні стадії адміністративного провадження, між яким має бути часовий інтервал. Одночасне винесення протоколу, а потім відразу і постанови є порушенням норм КУпАП, прав громадян, а тому такі штрафи не можуть вважатися законними.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право на дачу пояснень, подання доказів, право на захист.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем було допущено порушення процесуальних прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, внаслідок чого позивач був позбавлений права на ефективний захист, об`єктивне та повне з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для прийняття рішення, надання відповідних доказів.

Посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі ст. 252 КУпАП зобов`язана оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законами і правосвідомістю прийняти відповідне рішення. Проте, відповідачем не з`ясовано всіх обставин справи у відповідності до ст. 280 КУпАП та не зазначено доказів, які підтверджують наявність складу правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що в ході розгляду зазначеної справи відповідачем враховані пояснення позивача, їм надана правова оцінка, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено його права та обов`язати, розглянуто клопотання в разі їх наявності, допитано свідків правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення інспектором порушено вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, оскільки не враховано характеру вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, і згідно ст. 280 КУпАП не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведене свідчить про суттєве порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, та порушуючи процесуальні права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплені у ст. 268 КУпАП, незаконно прийняв постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53 КУпАП та накладення відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до висновку, що відповідачем було неправомірно складено оскаржувану постанову, оскільки користувачем земельної ділянки - орендарем ОСОБА_1 здійснено агротехнічні заходи з метою підвищення родючості земельної ділянки, що не є порушенням вимог земельного законодавства, а під час адміністративного провадження по справі відповідачем були допущені суттєві порушення порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача.

А відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.05.2021 №179-ДК/0101По/08/01/-21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 53 КУпАП підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити.

Згідно із ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 454 гривні 00 копійок, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати понесені на його сплату.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Законом України "Про землеустрій", Законом України «Про охорону земель», Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 19, 20, 22, 34, 93, 96, 144, 187, 188, 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 9, 251, 254, 256, 268 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 7, 8, 9, 10, 11, 17-19, 73-75, 159-161, 167, 194, 241-244, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В АЛ ИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, буд. 17, кв. 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 12.05.2021 № 179-ДК/0101По/08/01/-21 у справі про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАП - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову від 12.05.2021 № 179-ДК/0101По/08/01/-21, винесену державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Луганської області - головним спеціалістом відділу контролю за використанням та охороною земель у Біловодському, Міловському, Марківському, Станично-Луганському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель головного управління Держгеокадастру у Луганській області Зайцевим Сергієм Володимировичем.

Справу про адміністративне правопорушення за ст. 53 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (, місцезнаходження за адресою: проспект Центральний, 17 корп. 2 м.Сєвєродонецьк Луганська область інд.93404), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), судові витрати в розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Біловодський районний суд Луганської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.В. Булгакова