Справа № 200/5322/21
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2021 р. Справа№200/5322/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до відповідача 1 Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, )

до відповідача 2 Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська-16, )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна 3, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

05 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до відповідача 1 Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) до відповідача 2 Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська-16, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна 3, ), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області та Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії.

- скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.04.2020р. №90 про відмову в перерахунку пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

- зобов`язати Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу позивача період роботи з 17.11.1997р. по 21.01.1998р. у ЗАТ «ДШП» та з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. у ПП «Рудник».

- зобов`язати Селидівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути мою заяву від 06.04.2021 року №1266 про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу, відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Селидовським об`єднаним Управлінням ПФУ Донецької області позивачу було призначено з 28.05.2017р. пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, відповідачем 1 було надано повідомлення, у якому зазначено, що до пільгового страхового стажу не зараховано періоди роботи з 17.11.1997р. но 21.01.1998р. на підприємстві ЗАТ «ДШП» в якості електрослюсаря підземного, а також з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. на підприємстві ПП «Рудник» в якості прохідника підземного, обгрунтувавши це ненаданням пільгових довідок про роботу, наказів про атестацію робочих місць га довідок про спуски до шахти.

Згідно розрахунку стажу за даними відповідача 1 у повідомленні страховий стаж позивача на підземних роботах (за Списком 1 - шахтарі) складає 12 років 4 днів, період військової служби (який включається до пільгового стажу) складає 2 роки 1 місяць 12 днів.

Також у повідомленні відповідач 1 зазначив, що у разі надання вказаних довідок розмір пенсії буде переглянутий з урахуванням наданих документів відповідно до п. 5 Порядку з моменту її призначення.

Вважає, що внаслідок таких дій відповідача 1, пенсію з 28.05.2017р. позивачу було призначено не у належному розмірі, без застосування положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

У березні 2021 року позивач отримав довідки про підземні виходи на підприємствах ПП «Рудник» за період з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. та ЗАТ «ДШП» за період з 17.11.1997р. по 21.01.1998р., відповідно документів у архіві ВП «Шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».

Після отримання довідок, 06 квітня 2021 року позивач звернувся на офіційному веб- порталі ПФУ до Селидовського об`єднаного Управління ПФУ Донецької області із заявою №1266 про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки із урахуванням вказаних періодів підземної праці, загальний пільговий стаж (з врахуванням військової служби) складає понад 15 років. До заяви були додані вказані довідки та повідомлення ПФУ. видане при призначенні пенсії.

21 квітня 2021 року Селидівським об`єднаним Управлінням ПФУ Донецької області було прийнято рішення №90 від 07.04.2020р., складене Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач 2), яким відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видані зазначені довідки.

Вважає неправомірними дії відповідачів 1 і 2 щодо відмови у перерахунку пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та незарахування до спеціального (пільгового) стажу періодів роботи з 17.11.1997р. по 21.01.1998р. на підприємстві ЗАТ «ДШП» в якості електрослюсаря підземного, а також з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. на підприємстві ПП «Рудник» в якості прохідника підземного, на підставі наступного, а тому просить задовольнити позовні вимоги.

В установлений законом строк, відповідачами надані відзиви на адміністративний позов, в яких зазначено про те що до пільгового страхового стажу не зараховано періоди роботи з 17.11.1997р. но 21.01.1998р. на підприємстві ЗАТ «ДШП» в якості електрослюсаря підземного, а також з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. на підприємстві ПП «Рудник» в якості прохідника підземного, обґрунтувавши це ненаданням пільгових довідок про роботу, наказів про атестацію робочих місць та довідок про спуски до шахти.

Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд установив наступне.

Період праці у підземних умовах на підприємствах ЗАТ «ДШП» та ПП «Рудник» підтверджуються записами у трудовій книжці позивача. Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_2 вона містить всі відповідні записи щодо спірних періодів роботи, зокрема: згідно запису №25. з 17.11.1997р. (наказ №3 від 17.11.97р.) прийнятий у ЗАТ «ДШП» підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті на дільниці №3. Згідно запису №26. з 21.01.1998р. звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №2к від 21.01.98р.). Згідно запису №27. з 22.01.1998р. (наказ №6к від 23.01.98р.) прийнятий у ПП «Рудник» прохідником V розряду з повним робочим днем в шахті. Згідно запису №28. з 03.08.1999р. звільнений за власним бажанням, відповідно до ст. 38 КЗпП України (наказ №31 -к від 03.08.99р.).

Судом установлено, що трудова книжка оформлена належним чином, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 та всі записи засвідчені належним чином.

Крім того, позивачем разом із заявою відповідачу 1 було надано довідку №б/н. видану ПП «Рудник» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою підтверджується період праці прохідника підземного з 22.01.1998р. но 03.08.1999р. (підстава для видачі довідки особові картки ф. Г-2. контрольні табелі, наказ про атестацію робочих місць №5- к від 01.08.1997р.). Також, надано архівні довідки №94 і №95 від 16.03.2021р. про підземні виходи на підприємствах ЗАТ «ДШП» за період з 17.11.1997р. по 21.01.1998р. та ПП «Рудник» за період з 22.01.1998р. по 03.08.1999р.. якими також підтверджується вказані періоди підземної роботи у ЗАТ «ДШП» і ПП «Рудник» в підземних гірничих виробках шахти «Гірник» та шахти «Курахівська» на підставі довідки контрольні табеля обліку робочого часу під землею.

Проте, спірним рішенням відповідача 2 від 07 квітня 2021 року № 90 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви № 1266. При цьому вказано, що до пільгового страхового стажу не зараховано періоди роботи з 17.11.1997р. но 21.01.1998р. на підприємстві ЗАТ «ДШП» в якості електрослюсаря підземного, а також з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. на підприємстві ПП «Рудник» в якості прохідника підземного, обгрунтувавши це ненаданням пільгових довідок про роботу, наказів про атестацію робочих місць га довідок про спуски до шахти.

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закону №1058).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про пенсійне забезпечення громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 113 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №1028 від 09.12.2015 «Зміни, що вносяться до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів» «у разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування». Індивідуальні відомості про застраховану особу ф.ОК-5 формуються з 2000 року.

Суд зазначає, що норми пункту 20 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача в спірні періоди. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на посадах, що дають право на пільгову пенсію.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії, ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я. Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах Пічкур проти України, Ілашку та інші проти Молдови та Росії як джерело права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, судом установлено, що відповідачем було прийняте рішення № 1310 від 03 березня 2021 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пільгової пенсії, проте, позивач не зазначає в позовній заяві вимог щодо його скасування.

Суд, керуючись приписами частини 2 статті 9 КАС України, розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає пропорційному стягненню з відповідачів на користь позивача.

У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (стаття 243 КАС України).

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до відповідача 1 Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) до відповідача 2 Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська-16, ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна 3, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області та Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07 квітня 2020 року №90 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії на пільгових умовах, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Селидівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.04.2021 року №1266 про перерахунок пенсії по збільшенню пільгового стажу, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та зарахувати до спеціального (пільгового) стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.11.1997р. по 21.01.1998р. у ЗАТ «ДШП» та з 22.01.1998р. по 03.08.1999р. у ПП «Рудник» з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці - 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська-16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 липня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова