Справа № 540/816/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/816/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Шестаковій А.В.,

за участю:

представника відповідача - Хамідової Е.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури про відшкодування матеріальної шкоди, у вигляді неториманої частини заробітної плати,

встановив:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що з жовтня 2005 року по травень 2020 року вона працювала в органах прокуратури України, а з травня 2013 року, зокрема, в органах прокуратури Херсонської області на різних посадах.

12.02.2021 року позивачем до Херсонської обласної прокуратури направлено клопотання про здійснення перерахунку посадового окладу прокурора та виплату відшкодування шкоди, спричиненої нормативним актом, визнаним неконституційним згідно з рішенням Конституційного Суду № 6-р/2020 від 26.03.2020 року.

Херсонською обласною прокуратурою 02.03.2021 року надано відповідь за вих. 21- 63вих-21 на зазначене вище клопотання, у якій вказано, що положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" підлягають застосуванню з 11.09.2020 року. Зазначену відповідь позивачем отримано 02.03.2021 року.

Просить суд:

- стягнути з Держави України в особі Херсонської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", завданої положеннями пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.07.2015 по 05.05.2020 у розмірі 1236947,00 грн.

Ухвалою від 10.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 31.03.2021 року.

26.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що видатки на реалізацію ст. 81 Закону № 1697 у бюджетах на відповідний рік не передбачались, а відповідач не наділений правом самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати нарахування та виплату заробітної плати позивачу в іншому розмірі, ніж визнано постановою Уряду від 31.05.2012 № 505. З приписами Законів України про Державний бюджет України на відповідний рік, змінами, внесеними до Бюджетного кодексу України, положення ч. 3 ст. 81 Закону України № 1697 не застосовувалися при нарахуванні та виплаті заробітної плати прокурору. Заробітна плата усім прокурором, у тому числі позивачу нараховувалась та виплачувалась відповідно до Постанови № 505. Майнові права позивача на отримання заробітної плати у відповідному розмірі прокуратурою не порушено, оскільки при нарахуванні та виплаті заробітної плати застосовувались чинні нормативно-правові акти, які з огляду на положення ч. 2 ст. 19 Конституції України були обов`язковими для виконання. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 31.03.2021 року у задоволенні клопотання Херсонської обласної прокуратури про закриття провадження у справі відмовити.

28.04.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою від 09.06.2021 року закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2021 року.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

З жовтня 2005 року по травень 2020 року ОСОБА_1 працювала в органах прокуратури України, з травня 2013 року в органах прокуратури Херсонської області на різних посадах, зокрема:

з 08.05.2013 по 30.07.2014 на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення управління нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Херсонської області;

з 30.07.2014 до 04.09.2014 на посаді старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення прокуратури Херсонської області;

- з 04.09.2014 по 29.01.2015 на посаді прокурора відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Херсонської області;

з 29.01.2015 по 03.08.2015 на посаді начальника відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури Херсонської області;

з 03.08.2015 по 05.05.2020 на посаді начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів прокуратури Херсонської області, що підтверджується копією трудової книжки.

Наказом прокуратури Херсонської області від 30.04.2020 року № 184к позивача звільнено з вищевказаної посади на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру".

На запит позивача Херсонською обласною прокуратурою 22.01.2020 року за вих. №27- 27вих-21 було надано відповідь, відповідно до якої розмір посадового окладу на посаді начальника відділу прокуратури Херсонської області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 №505 зі змінами складав:

з 01.07.2015 по 30.11.2015 - 2316,00 грн.;

з 01.12.2015 по 05.09.2017- 2894,00 грн.;

з 06.09.2017 по 22.12.2020 - 7210 грн.

12.02.2021 року ОСОБА_1 до Херсонської обласної прокуратури направлено клопотання про здійснення перерахунку посадового окладу прокурора та виплату відшкодування шкоди, спричиненої нормативним актом, визнаним в подальшому неконституційним з вимогами:

здійснити перерахунок розміру посадового окладу ОСОБА_1 за час перебування її на посаді начальника відділу у органах прокуратури за період з 01.07.2015 по 05.05.2020;

виплатити ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", завданої положеннями пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.07.2015 по 30.04.2020.

Херсонською обласною прокуратурою 02.03.2021 року надано відповідь за вих. 21- 63вих-21 на зазначене вище клопотання, у якій вказано, що положення ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" підлягають застосуванню з 11.09.2020 року.

Застосувавши відповідні норми права, суд надає таку правову оцінку спірним правовідносинам.

Згідно ч. 2 ст. 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Пряма дія норм Конституції України означає, що ці норми застосовуються безпосередньо. Законами України та іншими нормативно-правовими актами можна лише розвивати конституційні норми, а не змінювати їх зміст. Закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються лише у частині, що не суперечить Конституції України (абзац 2 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини п`ятої статті 21 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" (справа про завчасне сповіщення про проведення публічних богослужінь, релігійних обрядів, церемоній та процесій) від 8 вересня 2016 року № 6-рп/2016).

Відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В період з 26.10.2014 до 31.12.2016 (з 01.01.2017 діяла нова редакція статті з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016) ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" встановлювала, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно:

з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат;

з 1 січня 2016 року -11 мінімальних заробітних плат;

з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

З 01.01.2017 до 24.09.2019 (з 25.09.2019 вже діяла нова редакція статті з урахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" № 113-ІХ від 19.09.2019) ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" визначала, що посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури з 1 січня 2017 року становить 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 25.09.2019 року ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" викладена у такій редакції "Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року".

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора місцевої прокуратури з коефіцієнтом: прокурора регіональної прокуратури - 1,2.

Відповідно до п. 9 ч. 5 Закону України "Про прокуратуру" посадові оклади прокурорів, які перебувають на адміністративних посадах, встановлюються у такому розмірі: керівника підрозділу регіональної прокуратури - 1,27-1,20 посадового окладу прокурора регіональної прокуратури.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" було установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218

гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" було установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня -1600 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" було установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" було установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року -1921 гривня.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" було установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Посадовий оклад прокурора регіональної прокуратури повинен був становити:

з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року 24360 грн. х 1,2 = 29232,00 грн.;

з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року 55120 грн. х 1,2 = 66144,00 грн.;

з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року 60632,00 грн. х 1,2 = 72759, 00 грн.;

з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року 111 650,00 грн. х 1,2 = 133980,00 грн.;

з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року 17600,00 грн. х 1,2 = 21120,00 грн.;

з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року 230400,00 грн. х 1,2 = 276480,00 грн.;

з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 253728,00 грн. х 1,2 = 304474,00 грн.;

з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 276624,00 грн. х 1,2 = 331949,00 грн.;

з 01.01.2020 року по 30.04.2020 року 126169,80 грн. х 1,2 = 151404,00 грн.

Посадовий оклад начальника відділу регіональної прокуратури повинен був становити:

з 01.07.2015 року по 31.08.2015 року 29232 грн. х 1,27 = 37125,00 грн.;

з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року 66144,00 грн. х 1,27 = 84003,00 грн.;

з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року 72758,00 грн. х 1,27 = 92403,00 грн.;

з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року 133980,00 грн. х 1,27 = 170155,00 грн.;

з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року 21120,00 грн. х 1,27 = 26822,00 грн.;

з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року 276480,00 грн. х 1,27 = 351130,00 грн.;

з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 304474,00 грн. х 1,27 = 386682,00 грн.;

з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року 331949,00 грн. х 1,27= 421575,00грн.;

з 01.01.2020 року по 30.04.2020 року 151404,00 грн. х 1,27 = 192283,00 грн.

Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" № 79-VІІІ від 28.12.2014 (набрання чинності з 01.01.2015) було внесено зміни до п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про прокуратуру" та установлено, що стаття 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Окреме положення пункту 26 розділу VI у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ від 14.10.2014 зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду № 6-р/2020 від 26.03.2020.

Суд наголошує, що в Україні на момент звернення позивача до суду з відповідним позовом відсутні норми, які напряму регулювали б порядок відшкодування шкоди, завданої неконституційними актами. Тому вважаємо, що в даному випадку норми Конституції повинні застосовуватись як норми прямої дії.

Частина 3 статті 152 Конституції України визначає, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

У рішенні ЄСПЛ від 27.06.2019 у справі "ПАТ "КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО" проти України" встановив порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, у зв`язку з відсутністю можливості у заявника ініціювати отримання належного відшкодування через відсутність чіткого та передбачуваного законодавства у цьому зв`язку.

У п. 51 рішення від 14.10.2010, остаточне 14/01/2011 у справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) ЄСПЛ зазначив, що говорячи про "закон", стаття 1 Першого протоколу до Конвенції посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях Конвенції (див. рішення у справі "Шпачек s.r.o." проти Чеської Республіки (<...>), № 26449/95, пункт 54, від 9 листопада 1999 року). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Італії" (Beyeler v. Italy), [ВП], № 33202/96, пункт 109, ЄСПЛ 2000-1).

Згідно зі ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Діями Держави України порушено право власності позивача на отримання заробітної плати у повному розмірі, гарантованої ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людний і основоположних свобод.

Вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-ІІ).

Частина 2 статті 152 Конституції України визначає, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно п. 2 резолютивної частини Рішення КСУ № 6-р/2020 від 26.03.2020, положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

КСУ не робить закон неконституційним, а тільки виявляє цей факт, тож говорити про ретроактивну дію рішення КСУ некоректно, оскільки рішення КСУ не є нормативними актами, а самі акти втратили чинність одночасно з рішенням КСУ, але неконституційність була й раніше і суд повинен це враховувати.

Виправлення помилок, допущених при ухваленні законів, передбачено саме ст.152 Конституції України, а захист прав та інтересів осіб, яким внаслідок дії законів, що не відповідали Конституції України, завдано матеріальної чи моральної шкоди, визначений саме прямою нормою ч. 3 ст. 152 Конституції України.

Також, Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, в Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

Важливим є і те, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 в справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Європейський суд з прав людини 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" (Заява № 14201/02) та 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (Заява № 70297/01) зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.03.2011, остаточне 10/06/2011 справі "Сук проти України" (Заява № 10972/05) наголошував, що державні органи не можуть посилатися на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 911/4249/16 від 17.04.2018, Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №12-46гс18 та ін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 8 Загальної декларації прав людини 1948 року проголосила право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Це положення відтворено в Конституції України (стаття 55) і має застосовуватися системно, оскільки гарантується судовий захист як національними, так і міжнародними судовими установами.

ЄСПЛ зауважує, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (RYSOVSKYY V. UKRAINE, № 29979/04, § 70, ЄСПЛ, від 20 жовтня 2011 року).

ЄСПЛ також вказує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна ситуація в країні, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Згідно з практикою ЄСПЛ, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі "C.G. та інші проти Болгарії" ("С. G. and Others v. BULGARIA"), заява № 1365/07; пункт 170 рішення у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (пункти 31-32 рішення від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції" ("CANTONI v. FRANCE"), заява № 17862/91; пункт 65 рішення від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява № 20372/11).

Суд виходить з такого розрахунку суми відшкодування, враховуючи розрахункові листи надані Херсонською обласною прокуратурою:

2015 рік:

з 01.07.2015 по 31.08.2015 - 10 мінімальних заробітних плат по 1218,00 грн.:

10х 1218,00 грн. х 2 = 24360,00 грн.

24360,00х 1,2 х 1.27-37125 (оклад начальника самостійного відділу за два місяці) 37125.00 грн. - 2316x2 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за період з 01.07.2015 по 31.08.2015) = 32493 грн.

Вересень, листопад 2015 - 10 мінімальних заробітних плат по 1378,00 грн.:

10 х 1378,00 грн. х 1,2 х 1,27х 2 = 42001,00 грн. ( оклад начальника самостійного відділу за вересень, листопад)

42001- 2316х2 =( розмір виплаченого посадового окладу за вересень, листопад, 2015) = 37369,00 грн.

Жовтень 2015

-10 мінімальних заробітних плат по 1378,00 грн.:

10х1378,00 грн. х1,2 х1,27 = 21001 (оклад начальника самостійного відділу за жовтень 2015)

В жовтні із 22 робочих днів позивач відпрацювала 14 днів, тому 21001:22 х14 = 13364,00 грн. ( оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 14 днів у жовтні 2015)

13364,00 грн. - 1544,00 грн. (розмір виплаченого окладу за жовтень 2015 року) =11820,00 грн.

з 01.12.2015 по 31.12.2015 - 10 мінімальних заробітних плат по 1378,00 грн.:

10х 1378,00 грн. = 13780,00 грн.

13780,00 х 1,2 х 1,27=21001 ( оклад начальника самостійного відділу за грудень 2015 рік)

21001,00 грн. - 2894,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за грудень 2015) = 18107 грн.

Матеріальна шкода у 2015 ропі становить 32493,00 грн. + 37369,00 гри. +11820,00 грн. + 18107 грн. =99789,00 грн.

2016 рік:

Січень 2016

з 01.01.2016 по 31.01.2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1378,00 грн.:

11х1378,00 грн.х1,2х1,27 = 23101 (оклад начальника самостійного відділу за січень 2016)

У січні із 19 робочих днів, позивач відпрацювала 16 днів, тому 23101:19x16= 19453,00 грн.

19453,00 грн. - 2437,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу) = 17016,00 грн.

Лютий, квітень 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат по 1378,00 грн. х 1,2 х 1,27 х 2 місяці:

11 х 1378,00 грн. х 1,2 х 1,27 х 2 = 46202,00 грн.

46202,00 грн. - 5788,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за лютий, квітень 2016: 2894,00 грн. х 2) = 40414 грн.

З 01.03.2016 по 31.03.2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1378,00 грн.:

11 х 1378,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 23101 (оклад начальника самостійного відділу за березень 2016)

У березні із 22 робочих днів відпрацювала 19 днів, тому 23101:22 х19 = 19951,00 грн.

19951,00 грн. - 2499,00 грн. (розмір виплаченого окладу за березень 2016 року) = 17452,00 грн.

Травень 2016

з 01.05.2016 по 31.05.2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1450,00 грн.:

11 х 1450,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 24308 (оклад начальника самостійного відділу за травень 2016)

У травні із 19 робочих днів відпрацювала 12 днів, тому 24308:19 х 12 = 15352,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 12 днів у травні 2016) 15352,00 - 1827,00 грн. (розмір виплаченого окладу за травень 2016 року) = 13525,00 грн.

Червень 2016

з 01.06.2016 по 30.06.2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1450,00 грн.:

11 х 1450,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 243086 оклад начальника самостійного відділу за червень 2016)

В червні 2016 із 20 робочих днів відпрацювала 1 день, тому 24308:20 х 1 = 1215,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 1 день у червні 2016) 1215,00 грн. - 152,00 грн. (розмір виплаченого окладу за червень 2016 року) = 1063,00 грн.

Липень, вересень, жовтень, листопад 2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1 450,00 грн.:

11х 1450,00 грн. х 1,2 х 1,27 х 4 = 97231,00 грн.

97231,00 грн. - 11576,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за період лютий, квітень 2016: 2894,00 грн. х 4) = 85655 грн.

Серпень 2016

з 01.08.2016 по 31.08.2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1450,00 грн.:

11 х 1450,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 24308 (оклад начальника самостійного відділу за серпень 2016)

В серпні 2016 із 22 робота днів відпрацювала 18 днів, тому 24308:22 х 18 = 19888,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 18 днів у серпні 2016)

19888,00 грн. - 2367,00 грн. (розмір виплаченого окладу за серпень 2016 року) = 17521,00 грн.

Грудень 2016

З 01.12.2016 по 31.12.2016 - 11 мінімальних заробітних плат по 1600,00 грн.:

11 х 1600,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 26822 (оклад начальника самостійного відділу за грудень 2016)

26822,00 грн. - 2894,00 грн. (розмір виплаченого окладу за грудень 2016 року) = 23928,00 грн.

Матеріальна шкода у 2016 році становить 17016,00 грн. + 40414,00 грн. + 17452,00 грн. + 13525,00 грн. + 1063,00 грн. + 85655,00 грн. + 17521,00 грн. + 23928,00 грн. = 216574,00 грн.

2017 рік:

Січень 2017

з 01.01.2017 по 31.01.2017 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1600,00 грн.:

12 х 1600,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 29261 (оклад начальника самостійного відділу за січень 2017)

В січні із 20 робочих днів відпрацювала 13 днів, тому 29261 : 20 х 13 = 19020,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 13 днів у січні 2016)

19020,00 грн. - 1881,00 грн. (розмір виплаченого окладу за січень 2017 року) = 17139,00 грн.

Лютий 2017

з 01.02.2017 по 28.02.2017 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1600,00 грн.:

12 х 1600,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 2926,16 (оклад начальника самостійного відділу за лютий 2017)

У лютому із 20 робочих днів відпрацювала 9 днів, тому 29261 : 20 х 9 = 13167,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 9 днів у лютому 2017)

13167,00 грн. - 1302,00 грн. (розмір виплаченого окладу за лютий 2017 року) = 11865,00 грн.

Березень, квітень, травень, червень - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1600,00 грн.:

12 х 1600,00 грн. х 12 х 1,27 х 4 = 117043,00 грн.

117043,00 грн. - 11576,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за вказаний період 2017: 2894,00 грн. х 4) = 105467 грн.

Липень 2017

з 01.07.2017 по 31.07.2017 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1600,00 грн.:

12 х 1600,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 29261 ( оклад начальника самостійного відділу за липень 2017)

У липні із 21 робочих днів відпрацювала 20 днів, тому 29261 : 21 х 20 = 27868,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 20 днів у липні 2017)

27868,00 грн. - 2756,00 грн. (розмір виплаченого окладу за липень 2017 року) = 25112,00 грн.

Серпень 2017

з 01.08.2017 по 31.08.2017 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1600,00 грн..:

12 х 1600,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 29261 ( оклад начальника самостійного відділу за серпень 2017)

У серпні із 22 робочих днів відпрацювала 4 дні, тому 29261 : 22 х 4 = 5320,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 4 дні у серпні 2017)

5320,00 грн. - 526,00 грн. (розмір виплаченого окладу за серпень 2017 року) = 4794,00 грн.

Вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1600,00 грн.:

12 х 1600,00 грн. х 1,2 х 1,27 х 4 = 117043,00 грн.

117043,00 грн. - 28223,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за вказаний період 2017: 6593 + 7210 грн. х 3) = 88820 грн.

Матеріальна шкода у 2017 році становить 17139,00 грн. + 11865,00 грн.+105467,00 грн. +25112,00 грн. + 4794,00 грн. + 88820,00 грн. = 253197 грн.

2018

Січень 2018

з 01.01.2018 по 31.01.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 322236 (оклад начальника самостійного відділу за січень 2018)

У січні із 21 робочих днів відпрацювала 11 днів, тому 32223 : 21 х 11 = 16879,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 11 днів у січні 2018)

16879,00 грн. - 3776,00 грн. (розмір виплаченого окладу за січень 2018 року) = 13103,00 грн.

Лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень, грудень - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 х 8 = 257788,00 грн.

257788,00 грн. - 57680,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за вказаний період 2018: 72110 грн. х 8) = 200108 грн.

Травень 2018

з 01.05.2018 по 31.05.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 32223 (оклад начальника самостійного відділу за травень 2018)

У травні із 20 робочих днів відпрацювала 14 днів, тому 32223 : 20 х 14 = 22556,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 14 днів у травні 2018)

22556,00 грн. - 4806,00 грн. (розмір виплаченого окладу за травень 2018 року) = 17750,00 грн.

Жовтень 2018

з 01.10.2018 по 31.10.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 32223 (оклад начальника самостійного відділу за жовтень 2018)

У жовтні із 22 робочих днів відпрацювала 14 днів, тому 32223 : 22 х 14 = 20506,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 14 днів у жовтні 2018)

20506,00 грн. - 4588,00 грн. (розмір виплаченого окладу за жовтень 2018 року) = 15918,00 грн.

Листопад 2018

з 01.11.2018 по 30.11.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 32223 (оклад начальника самостійного відділу за листопад 2018)

У листопаді із 22 робочих днів відпрацювала 20 днів, тому 32223 : 22 х 20 = 29294,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 20 днів у листопаді 2018)

29294,00 грн. - 6554,00 грн. (розмір виплаченого окладу за листопад 2018 року) = 22740,00 грн.

Матеріальна шкода у 2018 році становить 13103,00 грн. + 200108,00 грн. + 17750,00 грн. + 15918,00 грн. + 22740,00 грн. = 269619,00 грн.

2018

Січень 2018

з 01.01.2018 по 31.01.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 322236 (оклад начальника самостійного відділу за січень 2018)

У січні із 21 робочих днів відпрацювала 11 днів, тому 32223 : 21 х 11 = 16879,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 11 днів у січні 2018)

16879,00 грн. - 3776,00 грн. (розмір виплаченого окладу за січень 2018 року) = 13103,00 грн.

Лютий, березень, квітень, червень, липень, серпень, вересень, грудень - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 х 8 = 257788,00 грн.

257788,00 грн. - 57680,00 грн. (розмір виплаченого посадового окладу за вказаний період 2018: 72110 грн. х 8) = 200108 грн.

Травень 2018

з 01.05.2018 по 31.05.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 32223( оклад начальника самостійного відділу за травень 2018)

У травні із 20 робочих днів відпрацювала 14 днів, тому 32223 : 20 х 14 = 22556,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 14 днів у травні 2018)

22556,00 грн. - 4806,00 грн. (розмір виплаченого окладу за травень 2018 року) = 17750,00 грн.

Жовтень 2018

з 01.10.2018 по 31.10.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 32223 ( оклад начальника самостійного відділу за жовтень 2018)

У жовтні із 22 робочих днів відпрацювала 14 днів, тому 32223 : 22 х 14 = 20506,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 14 днів у жовтні 2018)

20506,00 грн. - 4588,00 грн. (розмір виплаченого окладу за жовтень 2018 року) = 15918,00 грн.

Листопад 2018

з 01.11.2018 по 30.11.2018 - 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 1762,00 грн.:

12 х 1762,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 32223 (оклад начальника самостійного відділу за листопад 2018)

У листопаді із 22 робочих днів відпрацювала 20 днів, тому 32223 : 22 х 20 = 29294,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 20 днів у листопаді 2018)

29294,00 грн. - 6554,00 грн. (розмір виплаченого окладу за листопад 2018 року) = 22740,00 грн.

Матеріальна шкода у 2018 році становить 13103,00 грн. + 200108,00 грн.+17750,00 грн. + 15918,00 грн. + 22740,00 грн. = 269619,00 грн.

2020

Січень 2020

З 01.01.2020 по 31.01.2020 - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 2102,00 грн.:

15 х 2102,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 48052 (оклад начальника самостійного відділу за січень 2020)

У січні із 21 робочих днів відпрацювала 11 днів, тому 48052 : 21 х 11 = 25170,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 11 днів у січні 2020)

25170,00 грн. - 3776,00 грн. (розмір виплаченого окладу за січень 2020 року) = 21394,00 грн.

Лютий 2020

з 01.02.2020 по 29.02.2020 - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 2102,00 грн.:

15 х 2102,00 грн. х 1,2 х1,27 = 48052 (оклад начальника самостійного відділу за лютий 2020)

У лютому із 20 робочих днів відпрацювала 12 днів, тому 48052 : 20 х 12 = 28831,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 12 днів у лютому 2020)

28831,00 грн. - 4326,00 грн. (розмір виплаченого окладу за лютий 2020 року) = 24505,00 грн.

Березень 2020

з 01.03.2020 по 31.03.2020 - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 2102,00 грн.:

15 х 2102,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 48052 (оклад начальника самостійного відділу за березень 2020)

У березні із 21 робочих днів відпрацювала 19 днів, тому 48052 : 21 х 19 = 43476,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 19 днів у березні 2020)

43476,00 грн. - 6523,00 грн. (розмір виплаченого окладу за березень 2020 року) = 36953,00 грн.

Квітень 2020

З 01.04.2020 по 30.04.2020 - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 2102,00 грн.:

15 х 2102,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 48052 ( оклад начальника самостійного відділу за квітень 2020)

48052,00 грн. - 7210,00 грн. (розмір виплаченого окладу за квітень 2020 року) = 40842,00 грн.

Травень 2020

з 01.05.2020 по 31.05.2020 - 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб по 2102,00 грн.:

15 х 2102,00 грн. х 1,2 х 1,27 = 48052 ( оклад начальника самостійного відділу за травень 2020)

У травні із 19 робочих днів відпрацювала 2 дні, тому 48052 : 19 x 2 = 5058,00 грн. (оклад, який повинен був нараховуватись ОСОБА_1 за 2 дні у травні 2020)

5058,00 грн. - 758,00 грн. (розмір виплаченого окладу за травень 2020 року) =4300,00 грн.

Шкода у 2020 році становить 21394,00 грн. +24505,00 грн. + 36953,00 грн. + 40842,00 грн. + 4300,00 грн. = 127994,00 грн.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди, яку спричинено ОСОБА_1 , у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу визначеного за ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", завданої положеннями пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.07.2015 по 05.05.2020 включно, складає:

99789,00 грн. (2015рік) + 216574,00 грн. (2016 рік) + 253197,00 грн. (2017 рік) +269619,00 грн. (2018 рік) + 265994,00 грн. (2019 рік) + 127994,00 грн. (2020 рік) = 1233167,00 грн.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 242- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Херсонської обласної прокуратури (, вул. Михайлівська, 33, м. Херсон, 73000) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у вигляді неотриманої частини заробітної плати, а саме посадового окладу визначеного ч. 3 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", завданої положеннями пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, що визнані неконституційними, за період з 01.07.2015 року по 05.05.2020 року у розмірі 1236947 (один мільйон двісті тридцять шість тисяч дев`ятсот сорок сім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 15 липня 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 106030000