Справа № 160/11608/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

14 липня 2021 р. Справа № 160/11608/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Макушева Євгенія Петровича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до приватного виконавця Макушева Євгенія Петровича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал», в якому просить суд:

- визнати виконавчий документ (дублікат виконавчого листа) по справі № 199/2186/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» по заочному рішенню Амур-Нижньодніпровського районного суду від 03.07.2013 року, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгеном Петровичем було відкрите виконавче провадження № 62382617 від 19.06.2020 року - таким що не підлягає виконанню;

- закрити виконавче провадження N 62382617 від 19.06.2020 року, яке було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгеном Петровичем згідно виконавчого документу (дублікату виконавчого листа) від 14.10.2013 року на виконання неіснуючого заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 03.07.2013 року по справі № 199/2186/13-ц.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було прийнято рішення від 03.07.2013 року у справі № 199/2186/13-ц. Після набрання чинності вказаним рішенням був виданий виконавчий лист, який в подальшому був втрачений. З огляду на викладене, позивач (стягувач) у вказаній справі звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа. Ухвалою суду Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2020 року у цій справі заяву позивача (стягувача) було задоволено та видано дублікат виконавчого документа.

На підставі дубліката виконавчого листа у справі № 199/2186/13-ц приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Є.П. було відкрито виконавче провадження ВП № 62382617 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суми боргу у розмірі 14542220,79 грн., а також понесених витрат по справі у розмірі 3441,00 грн. по сплаті судового збору.

Позивач вважає виконавчий лист (дублікат) таким, що не підлягає виконанню, а означене рішення приватного виконавця протиправним, а тому, звертається до суду з цим адміністративним позовом.

Суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у цій адміністративній справі, виходить з наступного.

У відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 287 КАС України, встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 448 ЦПК України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 287 КАС України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», цей спір підлягає розгляду судом, який видав виконавчий лист у виконавчому провадженні ВП № 62382617, тобто Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом (рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити позивачу, що його позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 170, 171, 241 - 243, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/11608/21 за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Макушева Євгенія Петровича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 5 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька