Справа № 308/8942/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8942/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.

при секретарі судового засідання Боті О.І.

за участю представника позивача Боброцяка Л.О.,

відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),

представника відповідача Петюшки Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянин громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,

встановив:

Позивач військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача громадянин РФ ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить затримати останнього з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 13 липня 2021 року о 15 год. 00 хв. в пункті пропуску «Ужгород» в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб був прийнятий на територію України, який 09.07.2021 незаконно перетнув державний кордон поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку в районі 336-337 прикордонних знаків. Оригінали документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні. В подальшому, згідно з вимог ст. 263 КУпАП, відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Про затримання відповідача було повідомлено акредитовану в Україні консульську установу країни походження іноземця або особи без громадянства. Відповідно до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом РФ про реадмісію осіб від 22.10.2012, відповідач підлягає реадмісії. Зазначає, що проведення заходів реадмісії з будь-якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу. Вказані заходи не можливо провести без утримання у відповідному пункті тимчасового перебування іноземців.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити такі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, а відповідач, в свою чергу, зазначив, що визнає факт незаконного перетину кордону, однак бажає залишитися в Україні.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Протоколом про адміністративне затримання від 13.07.2021 стверджується, що 13 липня 2021 року о 15 год. 00 хв. в пункті пропуску «Ужгород» в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб відповідач був прийнятий на територію України зі Словаччини. 09.07.2021 відповідач незаконно перетнув державний кордон поза встановленими пунктами пропуску з України в Словацьку Республіку в районі 336-337 прикордонних знаків, де був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки за незаконне перетинання ДКУ в Словацьку Республіку поза межами пунктів пропуску. Вказаними діями відповідач порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про Державний кордон».
До позову також додано запит про реадмісію відповідача та прохання про здійснення реадмісії відповідача.
При проведенні особистого огляду та огляду речей відповідача було виявлено мобільний телефон та внутрішній паспорт громадянина НОМЕР_2 , що стверджується відповідним протоколом від 13.07.2021.

Особу відповідача встановлено згідно з вищевказаного внутрішнього паспорту громадянина НОМЕР_2 , виданого ГУ МВД России по г. Москве 31.01.2020, копія якого додана до позову.
13.07.2021 Чопський прикордонний загін повідомив Генеральне консульство РФ в м. Львів про затримання громадянина РФ ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

За приписами ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 1 статті 3 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом РФ про реадмісію осіб від 22.10.2012 визначено, що компетентні органи держави запитуваної Сторони приймають на запит центрального компетентного органу держави запитуючої Сторони громадянина третьої держави або особу без громадянства, які перебувають на території держави запитуючої Сторони з порушенням законодавства цієї держави з питань в`їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо надано докази того, що така особа в`їхала на територію держави запитуючої Сторони безпосередньо з території держави запитуваної Сторони з порушенням законодавства держави запитуючої Сторони з питань в`їзду, виїзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства.

Процедура застосування реадмісії регламентована Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 № 158 «Про затвердження Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб», в якій зазначається, що проведення заходів реадмісії з будь якою договірною Стороною передбачає ряд організаційних заходів, які включають процедуру ідентифікації особи, обмін інформацією між сторонами, та сам процес передачі особи від одного компетентного органу до другого компетентного органу.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.10.2019 (справа №463/8420/19) стверджується, що ОСОБА_4 30.09.2019 незаконно поза пунктами пропуску здійснив перетин державного кордону із України в Республіку Польща та був 01.10.2019 затриманий.

З акту приймання-передаваннями іноземця-порушника законодавства України про ДКУ від 19.12.2019 видно, що відповідача 03.12.2019 за постановою Жовківського районного суду Львівської області було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАп та накладено відповідне адміністративне стягнення.

З акту приймання-передавання іноземця (рос. Мовою) від 20.12.2019 стверджується факт передачі відповідача до РФ по Брянському участку.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач 09.07.2021 був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки за незаконний перетин державного кордону з України в Словацьку Республіку, що ним не заперечується; порушення вимог ст. 9 ЗУ «Про Державний кордон України» здійснив повторно, попередньо 30.09.2019, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності та передано до РФ 20.12.2019; підстав для законного перебування на території України, визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», немає, а тому є необхідність в затриманні відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію. При цьому суд враховує, що проведення заходів з передачі особи з одного до іншого компетентного органу потребує певного часу, що неможливо провести без утримання у відповідному пункті тимчасового перебування іноземців.

Відомостей, що відповідач відноситься до осіб, яким надано статус біженця і є особою, яка потребує додаткового захисту в ході розгляду справи не встановлено.

Суд враховує рішення Європейського суду з прав людини з питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, на строк достатній для виконання реадмісії, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов