Справа № 420/613/20
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Одеса Справа №420/613/20

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А.

за участі: секретаря Ягенської К.О. представника відповідача Поліщук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.09.2019 року №№, .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що за результатами фактичної перевірки на АЗС за адресою: АДРЕСА_1 посадовими особами відповідача (перевіряючими) складено акт, висновки якого базуються на припущеннях, не відповідають дійсності та не підтверджуються відповідними доказами. Так, в акті вказано про порушення позивачем п.12, ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Проте позивач вказує, що ним не порушувався обов`язок передбачений п.12, ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265 за який би передбачалась відповідальність та посадові особи відповідача не встановили факт реалізації товарів, які начебто не були належним чином обліковані.

Також позивач вказав на те, що перевіряючими вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах АЗС були здійснені з порушенням вимог Інструкції №281/171/578/155, оскільки в акту перевірки не зазначено інформації щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів як того вимагає вказана Інструкція, у зв`язку з чим інформація щодо фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів не може вважатись достовірною, а відповідно і зазначення в Акті перевірки твердження відповідача про те, що позивач реалізовував паливно-мастильні матеріали, які не є облікованими у встановленому законом порядку, не є доведеними.

Щодо іншого порушення про яке вказано відповідачем (п.85.2 ст.85 податкового кодексу України) позивач зазначив, що при проведенні фактичної перевірки ТОВ «Октан Лімітед», від посадових осіб отримано запит про надання документів без номеру та дати. Та позивач стверджує, що вказаний запит не відповідає вимогам викладеним в п.73.3 ст.73 ПКУ та п.п.9 і 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, у зв`язку з чим вказав на відсутність відповідного обов`язку ТОВ «Октан Лімітед» з надання документів.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та в обґрунтування правової позиції зазначив, що при складанні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючий орган діяв в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, та вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, зокрема посилаючись на акт проведеної перевірки.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.03.2020 року без виходу до нарадчої кімнати вирішено допитати як свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 16.03.2020 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 09.06.2021 року без виходу до нарадчої кімнати провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 09.06.2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.06.2021 року без виходу до нарадчої кімнати замінено відповідача Головне управління ДПС в Одеській області на правонаступника Головне управління ДПС в Одеській області, як відокремлений підрозділ.

Ухвалою суду від 02.07.2021 року без виходу до нарадчої кімнати зобов`язано представника відповідача надати до суду належним чином засвідчену копію Х-звіту на підставі якого було встановлено наявність надлишків палива.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.10.2017 року №0063956, основним видом діяльності товариства є роздрібна торгівля пальним (код КВЕД 47.30) (т.1 а.с.10-26).

Головним управління ДФС в Одеській області 09.08.2019 року наказом №6391 зазначено про необхідність проведення фактичної перевірки ТОВ «Октан Лімітед» податкова адреса: Одеська область, Миколаївський район, с. Стрюкове, вул. Горького, буд.40 з 13.08.2019 року тривалістю 10 діб, за період діяльності з 14.08.2016 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів (т.1 а.с.143)

На підставі вищенаведеного наказу перевіряючими підготовлено запит б/н та дати до ТОВ «Октан Лімітед» про витребування документів, а саме: реєстраційні документи на РРО, довідка про опломбування РРО; свідоцтво про державну реєстрацію юридичної або фізичної особи; ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (ліцензії на інші види діяльності); книгу обліку розрахункових операцій; розрахункові книжки; контрольні стрічки; свідоцтво про сплату єдиного податку; прибуткові накладні на товар та товарно-транспортні накладні; книгу реєстрації податкових накладних (реєстр податкових накладних); касову книгу підприємства, прибуткові та видаткові касові ордери, відомості на виплату заробітної плати, авансові звіти; наказ та розрахунок про встановлення ліміту залишку готівки в касі, у разі відсутності довідку про не встановлення ліміту; книгу обліку доходів; товарний звіт на останню звітну дату; зворотно-сальдова відомість по рах. 28 (26), 301, 311, 372 (по всім рахункам); трудові договори на найманих працівників; документ на право власності приміщення (будівлі, земельної ділянки), договір оренди (суборенди); копії наказів на призначення керівників та працівників, паспорт; залишки товарно-матеріальних цінностей на момент початку проведення перевірки; банківські виписки; табель робочого часу за перевіряє мий період. (т.1 а.с.144).

22.08.2019 року (дата закінчення перевірки) перевіряючими за результатами фактичної перевірки складено акт (довідку) №1033/15/54/РРО/41639187 згідно якого після проведення перевірки господарської одиниці АЗС №65, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Октан Лімітед» (, юридична адреса: м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 72) встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, згідно відомостям загальна сума не облікованого товару, а саме надлишок паливно-мастильних матеріалів складає 6 545,36 грн. та не надання на вимогу перевіряючих всіх документів які пов`язані або належать до предмету перевірки (т.1 а.с.119-121).

Таким чином у висновках акту (довідки) №1033/15/54/РРО/41639187 від 22.08.2019 року встановлено два порушення ТОВ «Октан Лімітед», а саме:

- п.12, ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Позивач не погоджуючи з висновками наведеними у акті (довідці) №1033/15/54/РРО/41639187 від 22.08.2019 року надав до Головного управління ДФС в Одеській області (правонаступником якого є відповідач) заперечення (т.1 а.с.35-39).

Головне управління ДПС в Одеській області 19.09.2019 року надало відповідь на вищевказані заперечення ТОВ «Октан Лімітед», згідно якої зокрема зазначило, що з наданих заперечень на акт перевірки, висновки викладені в такому акті є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства (т.1 а.с.40-43).

На підставі встановлених у акті (довідці) №1033/15/54/РРО/41639187 від 22.08.2019 року порушень ТОВ «Октан Лімітед», Головним управлінням ДПС в Одеській області 25.09.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення, а саме:

- №, яким на позивача за порушення ним п. 85.2 ст.85 ПКУ накладено адміністративний штраф (код платежу 21081103) на суму 510,00 грн. (т.1 а.с.123);

- №, яким на позивача за порушення ним п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 13090,72 грн. штрафні (фінансові) санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахунковиї операцій (код платежу 21080900) (т.1 а.с.123 зв.бік).

Не погоджуючись з прийнятими вище податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Октан Лімітед» направило на адресу Державної податкової служби України відповідну скаргу (т.1 а.с.47-51).

Державна податкова служба рішенням про результати розгляду скарги від 20.12.2019 року №13885/6/99-00-05/05-05 залишило скаргу ТОВ «Октан Лімітед» без задоволення (т.1 а.с.53-54).

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Пунктом 61.1 статті 61 ПК України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно пп.пп.19-1.1.4, 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3. п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: 1) направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; 2) копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; 3) службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Вимогами пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема за наявності обставин отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень) складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Відповідно до пп. 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.12 .ч.1 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно з ст.20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Фінансова санкція, встановлена статтею 20 Закону №265/95-ВР, може бути застосована до суб`єкта господарювання в тому випадку, коли ця особа реалізує товари, які не обліковані у встановленому порядку, тобто не веде обліку товарів або веде його з порушенням порядку.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, з метою перевірки дотримання вимог п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/950ВР оператором АЗС №65 ОСОБА_1 , спільно з майстром ОСОБА_4 у присутності перевіряючих знято фактичні залишки паливно-мастильних цінностей на складі, які зафіксовані у відомості про результати контролю за повнотою оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) та дана відомість підписана власноруч оператором АЗС №56 ОСОБА_1 (т.1 а.с.140), з цього приводу суд зазначає таке.

Так, в акті (довідці) про проведення фактичної перевірки №1033/15/54/РРО/41639187 від 22.08.2019 року встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів ТОВ «Октан Лімітед» за місцем їх реалізації, згідно відомості ТМЦ, де загальна сума не облікованого товару, а саме надлишок паливно-мастильних матеріалів складає 6545,36 грн.

Порядок здійснення вимірювань об`єму та маси нафти і нафтопродуктів встановлено Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155 (далі Інструкція №281), пунктом 3 якої передбачено, що облік нафти і нафтопродуктів - операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні об`єму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти - сукупність засобів вимірювальної техніки, технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 "Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы" (далі - ГОСТ 26976) та цією Інструкцією.

Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 Інструкції №281 визначено, що облік нафти і нафтопродуктів на НПЗ, підприємствах із забезпечення нафтопродуктами, підприємствах нафтопровідного і нафтопродуктопровідного транспорту, наливних пунктах ведеться в одиницях маси, а на АЗС - одиницях об`єму.

Для визначення маси та об`єму нафти і нафтопродуктів можуть використовуватися об`ємно-масовий статичний, об`ємно-масовий динамічний, прямий масовий (статичне зважування та зважування під час руху) і об`ємний методи вимірювань відповідно до вимог ГОСТ 26976.

Відповідно до п. 4.2.2 Інструкції №281 об`ємно-масовим статичним методом визначається маса нафти і нафтопродукту за їх об`ємом, густиною та температурою. Об`єм нафти і нафтопродуктів визначається за допомогою градуйованих резервуарів та засобів вимірювань рівня нафти і нафтопродуктів у резервуарах, залізничних цистернах, танках суден або за повною місткістю мір (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Границі відносної похибки методу не мають перевищувати:

+- 0,5% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів від 100 т і більше;

+- 0,8% - під час вимірювання маси нетто нафти, нафтопродуктів до 100 т і відпрацьованих нафтопродуктів.

Значення відносної похибки методу в конкретних випадках його застосування мають визначатись відповідно до ГОСТ 26976. Похибка методу не поширюється на визначення об`єму нафти і нафтопродукту в мірах повної місткості (автоцистернах, причепах-цистернах, напівпричепах-цистернах).

Пунктом 4.2.3 Інструкції № 281 передбачено, що об`ємно-масовим та масовим динамічним методами визначається маса нафти і нафтопродуктів безпосередньо у нафто- і нафтопродуктопроводах, а також при відпуску нафтопродуктів до автоцистерн та залізничних цистерн на автоматизованих системах наливу. За цими методами об`єм або масу нафти і нафтопродуктів вимірюють із застосуванням об`ємних або масових лічильників.

Відповідно до п.4.2.5 Інструкції №281 об`ємним методом вимірюється лише об`єм нафтопродукту. Для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються ПРК і ОРК, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму та вартості виданої дози.

Під час реалізації споживачам світлих нафтопродуктів та олив споживачам на АЗС мають застосовуватись лише паливороздавальні колонки з допустимою відносною похибкою в умовах експлуатації в усьому діапазоні температур не гіршою, ніж +- 0,5% та оливороздавальні колонки з допустимою основною відносною похибкою не гіршою, ніж +- 1,0% з реєстраторами розрахункових операцій відповідно до вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

Згідно з пунктом 10.4 Інструкції на АЗС здійснюється оперативне кількісне контролювання, результати якого використовуються для ведення обліку, звіряння кількості отриманих і відпущених нафтопродуктів. Кількісний облік нафтопродуктів на АЗС здійснюється за формою змінного звіту АЗС № 17-НП.

Під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи "обліковий залишок попередньої зміни"), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об`єм нафтопродуктів (фактичний залишок); роздруковують на РРО фіскальний звітний чек і визначають обсяг виконаних розрахункових операцій, що заносяться до фіскальної пам`яті; передають залишок готівки; перевіряють наявність та фіксацію у місцях, передбачених експлуатаційним документом, свинцевих пломб з відбитком повірочного тавра та відповідність відбитку цих тавр у формулярах на ПРК, ОРК.

Після завершення зміни оператором АЗС складається змінний звіт АЗС за формою N 17- НП у двох примірниках, з яких один з доданими ТТН здається до бухгалтерської служби, а другий - залишається на АЗС.

Після оприбуткування нафтопродуктів, дані лічильника сумарного обліку паливно- роздавальних колонок, система керування паливно-роздавальними колонками та реєстратори розрахункових операцій діють як одне ціле та не повинні мати розбіжностей даних більш ніж на 0,1 %. Як наслідок, дані про оприбутковане за даними бухгалтерського обліку пальне повинні відповідати даним реєстратора розрахункових операцій, який є носієм доказової інформації про обіг пального на АЗС.

Фактичні залишки нафтопродуктів на АЗС мають відповідати обліковим залишкам надходження нафтопродуктів за певний проміжок часу, що підтверджені відповідними документами (ТТН), змінного звіту АЗС за формою №17-НП, за вирахуванням кількості відпущених нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників паливно-роздавальних колонок. Обсяг реалізації нафтопродуктів, що фіксується лічильником сумарного обліку паливно-роздавальних колонок за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах касових апаратів за всіма формами оплати за цей самий проміжок часу.

Таким чином, єдиним можливим способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою № 16-НП, № 17-НП наданих РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Згідно абз.6 п.4.3.2.7 Інструкції № 281 вимірювання рівня нафти або нафтопродукту здійснюються двічі. У разі виявлення розбіжностей між результатами двох вимірювань понад допустиму похибку (± 2 мм) вимірювання необхідно повторювати доти, доки різниця між результатами трьох поспіль проведених вимірювань не буде в границях допустимої похибки вимірювання. При цьому за результат вимірювань береться середнє арифметичне значення результатів трьох найближчих вимірювань.

Обсяги реалізації, надходження та залишки на початок і кінець зміни позивачем відображаються в Z звітах реєстратора розрахункових операцій, які в свою чергу надані позивачем до суду (т.1 а.с.72-74).

Також суд зазначає, що вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС має здійснюватись методами та з дотримання всіх передбачених вимог щодо здійснення таких замірів, що визначені Інструкцією від 20.05.2008 року №281/171/578/155, яка є спеціальним нормативним актом, що встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів та є обов`язковою для всіх суб`єктів господарювання, що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах виклав Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 року по справі №826/18483/13-а та 12 грудня 2018 року у справі №819/1026/13-a, висновки яких у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, підлягають врахуванню судом при застосуванні відповідних норм права.

Суд вважає, що при проведенні фактичної перевірки АЗС контролюючим органом не надано належних та допустимих доказів про зняття фактичних залишків товарних запасів згідно рівнемірів лічильників у належний спосіб.

Також, суд зазначає, що наявність незначної похибки в процесі вимірювання здатна викликати відхилення в результатах вимірювання по відношенню до загального обсягу вимірюваного нафтопродукту в резервуарі.

При цьому, відповідачем вимірювання рівня нафтопродуктів у резервуарах на АЗС були здійсненні з порушенням вимог Інструкції №281/171/578/155, оскільки в акті фактичної перевірки відсутня інформація про кількість вимірювань нафтопродуктів, про обчислення середнього арифметичного значення результатів трьох найближчих вимірювань. Також, в акті перевірки відсутня інформація про те чи здійснювалась звірка між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата та чи встановлювались розбіжності між ними і в якому розмірі. Разом зтим, відсутня інформація щодо методів, способів та обладнання, за допомогою яких здійснювалось зняття фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів, як того вимагає вказана Інструкція, у зв`язку з чим інформація щодо кількості паливно-мастильних матеріалів не може вважатись достовірною.

Крім того, на підтвердження виконання вимог п.10.2.10 Інструкції №281/171/578/155 позивачем надано копії сторінок журналу обліку витрати нафтопродуктів АЗС №65 за період починаючи з липня місяця по серпень включно за 2019 рік, а також журнал обліку змін скрапленого газу в резервуарах, у якому відображені результати вимірювань густини і температури нафтопродукту (т.1 а.с.62-71).

Згідно копії змінного звіту АЗС за формою №17- НП за період з 14.08.2019 по 16.08.2019 року (т.1 а.с.56-61), у день зняття перевіркою фактичних залишків нафтопродуктів на ТОВ "Октан Лімітед" вбачається, що залишок нафтопродуктів на початок зміни починаючи з 14 серпня 2019 року згідно звіту №17-НП відповідає даним Х-звіту РРО, сформованого в ході перевірки (т.1 а.с.72-74).

Слушними є також доводи позивача про те, що перевіркою не було встановлено умов, за наявності яких може бути застосовано санкцію, передбачену у статті 20 Закону №265/95-ВР.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №826/12449/17 звертає увагу, що специфіка штрафної санкції за порушення пункту 12статті 3 Закону №265/95-ВР полягає в тому, що у відповідності до статті 20 вказаного Закону, вона визначається в залежності від вартості не облікованих товарів, а обов`язковою умовою застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, є реалізація (продаж) не облікованих товарів.

Аналогічно вказана норма застосована Верховним Судом у постановах від 5 березня 2019 року у справі №806/2402/16, від 24 грудня 2020 року у справа №808/8767/15 та від 07.10.2020 у справі № 806/2796/17.

Посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області не встановлювався факт реалізації товарів позивачем, які на думку перевіряючих не були належним чином обліковані, оскільки для підтвердження такого факту такі повинні були провести контрольну розрахункову операцію, проте доказів того, що такий товар було реалізовано (продано) матеріали справи не містять.

Отже, посилання податкового органу на надлишок товарних запасів не є обґрунтованим при накладенні на суб`єкта господарювання штрафних санкцій на підставі вказаної норми.

Так, з аналізу норми статті 20 Закону №265/95-ВР слідує, що підставою для застосування штрафних санкцій за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, є встановлений факт наявності товарів в місцях їх реалізації та зберігання, які не обліковані у встановленому порядку, тобто виявлення товарів у надлишку (перевищення кількості товару в наявності над облікованим товаром), позаяк за відсутності облікованих товарів їх реалізація є неможливою та не відбувається.

Такий висновок також висловлено Верховним Судом у постановах від 15 серпня 2018 року у справі №815/2751/16 та від 13 серпня 2020 року у справі №826/13537/17.

Отже, виходячи із встановлених обставин у цій справі, суд зазначає про те, що застосування до позивача штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР за ведення з порушенням встановленого порядку обліку товарів за місцем реалізації та зберігання (нестача) безвідносно до встановлення факту реалізації є також неправомірним.

Щодо порушення про яке вказано в акті (довідці) фактичної перевірки №1033/15/54/РРО/41639187 від 22.08.2019 року, а саме те, що ТОВ «Октан Лімітед» порушено п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, суд зазначає таке.

Під час проведення фактичної перевірки, яка розпочалась 15.08.2019 року посадовими особами у зв`язку з відсутністю за місцем проведення фактичної перевірки необхідних первинних документів, оператору АЗС №65 ОСОБА_1 15.08.2019 року вручено перелік документів, які необхідно надати для проведення фактичної перевірки (вказане вбачається також з відповіді на заперечення позивача на висновки акту від19.09.2019 року №1023/10/15-32-05-07-05).

В свою чергу ТОВ «Октан Лімітед» листом від 15.08.2019 року вих.№206 повідомлено, що запит не відповідає вимогам чинного законодавства, з підстав чого обов`язок з надання запитуваних документів у позивача відсутній.

Статтею 85 ПК України визначений порядок надання платниками податків документів.

Так, п. 85.2 ст. 85 ПК України регламентує, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Суд зазначає, що ст. 42 ПК України визначений порядок листування платників податків та контролюючого органу.

Так, п. 42.1 зазначеної статті встановлено, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Стаття 19 ПК України визначає поняття платника податків та його представника.

Так, платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.

Представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

Представник платника податків користується правами, встановленими цим Кодексом для платників податків.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи відповідачем вручено запит на надання відповідних документів оператору АЗС №65 ОСОБА_1 , який в свою чергу є лише робітником ТОВ «Октан Лімітед» та жодних доказів того, що вказана особа є представником позивача, як платника податку відповідачем до суду не надано.

Відповідач у свою чергу не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження дотримання вимог ст. 42 ПК України щодо листування (направлення або вручення) відповідного запиту на надання платником податків ТОВ «Октан Лімітед» документів.

Пунктом 121.1 ст. 121 ПК України визначена відповідальність платників податків за ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю:

Зазначеною нормою встановлено, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Саме з урахуванням цієї норми відповідачем застосовано до платника податків ТОВ «Октан Лімітед» штраф у розмірі 510,00 грн. за ненадання витребуваних документів запитом, прийнявши оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення від 25.09.2019 №.

Оскільки на підставі матеріалів справи судом встановлено порушення з боку контролюючого органу вимог ст. 42 ПК України щодо направлення/вручення запиту на надання документів під час здійснення фактичної перевірки, у позивача не виникає обов`язок виконання такого запиту, а тому він не підлягає притягненню до відповідальності у вигляді штрафу за п. 121.1 ст. 121 ПК України, що зумовлює скасування податкового повідомлення-рішення від 25.09.2019 №.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваних рішень. Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Надаючи оцінку всім іншим доводам учасників справи, суд також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача, тому слід визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.09.2019 року №№, .

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано платіжне доручення №6606 від 21.01.2020 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2102,00 грн. (а.с.22).

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог ТОВ «Октан Лімітед» суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору сплаченого позивачем з Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 72) до Головного управління ДПС в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Семінарська 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 25.09.2019 року №№, .

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан Лімітед» () витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. сплачені за платіжним дорученням №6606 від 21.01.2020р.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст..ст.293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 14.07.2021 року.

Суддя Іванов Е.А.