Справа № 620/1833/21
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року Чернігів Справа № 620/1833/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Борисенко А.А.,

за участю представника позивача Сіріка Д.В., представника відповідача Макієнко С.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Чернігівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівський Науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 03.03.2021 № 57 про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкції за порушення порядку використання страхових коштів Фонду, в частині порушення вимог статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на загальну суму 5780,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач, на підставі даних з персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зазначив у листках непрацездатності страховий стаж своїх працівників, з врахованим періодом відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Стверджує, що вказані дії відповідають Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» та даним з Державного реєстру, тому вважає, що у відповідача відсутні підстави для застосування до нього фінансових санкцій.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до норм Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» війсковослужбовці відсутні в переліку осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Тому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в період проходження служби в органах внутрішніх справ не підлягали страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а періоди їх відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як незастрахованим особам, не зараховуються до страхового стажу при визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності. Зазначає, що при обчисленні страхового стажу ОСОБА_4 позивачем зараховано період провадження нею підприємницької діяльності у 2015 році, але за норми статті 18 Закону № 1105 (в редакції, яка діяла на момент провадження ОСОБА_4 підприємницької діяльності) фізичні особи-підприємці не підлягали страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Тому до страхового стажу ОСОБА_4 при визначенні розміру допомоги по тимчасовій непрацездатності необхідно зараховувати період провадження нею підприємницької діяльності тільки з 01.01.2016.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив в якій вказав, що законодавством України не встановлено обмежень включення до страхового стажу особи періоду перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказів Чернігівського відділення управління Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 18.12.2020 № 105-од, від 28.01.2021 № 10-од, повідомлення про проведення перевірки від 12.01.2021 № 06-07/72, на підставі направлення на проведення перевірки від 01.02.2021 № 7 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області була проведена документальна планова перевірка дотримання Чернігівським Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України порядку використання страхових коштів Фонду, за період з 01.10.2017 по 31.12.2020, про що складено акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України від 12.02.2021 № 17 (а.с. 8-21).

Відповідно до вказаного акту, відповідачем виявлені порушення, зокрема, вимог пункту 1 частини першої статті 24 Закону України від 23.09.1999 № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині визначення страхового стажу застрахованих осіб із соціального страхування та невірного розрахунку допомоги по тимчасовій втраті працездатності окремим працівникам, а саме:

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 по листку непрацездатності АДЧ № 959661 з 29.10.2018 по 05.11.2018 (дата виплати - 30.11.2018) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 327,44 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_4 по листку непрацездатності АДШ № 223134 з 08.01.2019 по 14.01.2019 (дата виплати - 22.02.2019) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 296,31 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЗ № 725097 з 26.10.2018 по 02.11.2018 (дата виплати - 17.12.2018) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 408,48 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЗ № 787048 з 05.11.2018 по 14.11.2018 (дата виплати - 17.12.2018) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 261,30 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЗ № 725647 з 05.12.2018 по 07.12.2018 (дата виплати - 17.01.2019) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 60% середньої заробітної плати замість 50%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 160,83 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_5 по листку непрацездатності АДЧ № 902635 з 02.12.2019 по 06.12.2019 (дата виплати - 15.01.2020) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 279,50 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЧ № 954727 з 09.09.2019 по 13.09.2019 (дата виплати - 21.10.2019) була виплачена за розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 299,75 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЧ № 955392 з 11.11.2019 по 18.11.2019 (дата виплати - 26.12.2019) була виплачена за рахунок страхових коштів у розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 482,96 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЧ № 902767 з 11.12.2019 по 24.12.2019 (дата виплати - 04.02.2020) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 850,64 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЧ № 868770 з 24.01.2020 по 31.01.2020 (дата виплати - 06.03.2020) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 181,47 грн.;

- допомога по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 по листку непрацездатності АДЧ № 903275 з 03.02.2020 по 07.02.2020 (дата виплати - 06.03.2020) була виплачена за рахунок страхових коштів в розмірі 70% середньої заробітної плати замість 60%, що призвело до неправомірного використання страхових коштів на суму 304,65 грн.

Крім цього, під час перевірки виявлені порушення пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 439 та частини першої статті 33 Закону № 1105.

Дані порушення призвели до неправомірного використання страхових коштів на загальну суму 4246,20грн.

Не погоджуючись з результатами проведеної перевірки, в частині порушення вимог статті 24 Закону України від 23.09.1999 № 1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо не вірного визначеного страхового стажу застрахованих осіб та розрахунку допомоги по тимчасовій втраті працездатності, позивач надіслав до Чернігівського відділення Фонду соціального страхування України в Чернігівській області заперечення від 12.02.2021 № 17, що були отримані відповідачем 16.02.2021 та зареєстровані за № 19/125/15-1873-2021 (а.с. 22-25).

Чернігівським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області було надіслало до позивача листа від 25.02.2021 за № 06-07/548 про результати розгляду заперечень, в якому висловлено свою правову позицію в частині виявлених порушень та відхилило заперечення позивача.

03.03.2021 відповідачем прийнято рішення № 57 про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання страхових коштів Фонду, яким визначено до повернення Фонду неправомірно витрачених сум страхових коштів соціального страхування в сумі 4246,20 грн. та застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 2123,10 грн., що складає 50% від суми неправомірно витрачених страхових коштів (а.с. 29).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Закон України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV завданням Фонду та його робочих органів є здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань, у тому числі, здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи (частина друга статті 9 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до положень статті 10 Закону № 1105-XIV Фонд має право, зокрема, перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; отримувати необхідні пояснення (у тому числі в письмовій формі) з питань, що виникають під час перевірки; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених фактів порушення законодавства про соціальне страхування.

Фонд зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; вживати заходів щодо раціонального використання коштів і забезпечення фінансової стабільності Фонду; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.

Отже, наведеними нормами підтверджується наявність у відповідача повноважень на винесення рішення, яке стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно із статтею 11 Закону № 1105-XIV джерелами формування коштів Фонду є: 1) страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; 2) суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; 3) суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; 4) доходи від розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; 5) капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; 6) доходи від реалізації майна, придбаного за рахунок коштів Фонду; 7) добровільні внески та інші надходження відповідно до закону.

Кошти Фонду використовуються на: 1) виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом; 2) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду; 3) формування резерву коштів Фонду.

Частиною третьою статті 15 Закону № 1105-XIV встановлено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється Фондом. У разі подання недостовірних відомостей, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець несе відповідальність за: 1) порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення; 2) несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом; 3) подання недостовірних відомостей про використання коштів Фонду; 4) шкоду, заподіяну застрахованим особам або Фонду внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених цим Законом.

При цьому, у відповідності до частини шостої статті 15 Закону № 1105-XIV у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми. За несвоєчасне повернення або повернення не в повному обсязі страхових коштів на страхувальників та інших отримувачів коштів Фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів. Одночасно на суми несвоєчасно повернутих або повернутих не в повному обсязі страхових коштів і штрафних санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Тобто, саме роботодавець несе відповідальність, зокрема, за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Згідно пункту 5 частини першої статті 23 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням.

Відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Підставою для призначення комісією із соціального страхування допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах, згідно з вимогами частини першої статті 31 Закону № 1105-XIV, є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець зобов`язаний, зокрема, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Страховий стаж обчислюється в місяцях.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків менша, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу за формулою: ТП = Св : В, де ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається у місяцях; Св - сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплаченого за відповідний місяць; В - мінімальний розмір страхового внеску за відповідний місяць.

До страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Постановою правління Пенсійного фонду України № 10-1 від 18.06.2014 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення № 10-1), яке відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 5 розділу І Положення № 10-1 передбачено, що Реєстр застрахованих осіб забезпечує: облік застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію), про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та облік виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення № 10-1 джерела формування реєстру застрахованих осіб визначені статтею 18 Закону.

Згідно статті 18 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» джерелами формування Державного реєстру є відомості, що надходять до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; платників єдиного внеску; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад; податкових органів та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів; територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску; інших джерел, передбачених законодавством.

В силу вимог пункту 4 розділу І Положення № 10-1 реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, який є володільцем даних Реєстру застрахованих осіб.

Як вбачається з приписів пункту 9 розділу V Положення № 10-1, страхувальникам надається інформація із Реєстру застрахованих осіб про застрахованих осіб, які перебувають у трудових відносинах з цими страхувальниками, за період перебування особи у трудових відносинах із страхувальником, а також відомості про страховий стаж цих застрахованих осіб, необхідні для призначення соціальних виплат.

Відповідно до пункту 5 розділу V Положення № 10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається за такими формами, зокрема, індивідуальні відомості про застраховану особу (додаток 4 - форма ОК-5, додаток 5 - форма ОК-7); дані про трудовий та страховий стаж (додаток 9).

За приписами частини першої статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків: 1) тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві; 2) необхідності догляду за хворою дитиною; 3) необхідності догляду за хворим членом сім`ї; 4) догляду за дитиною віком до трьох років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною; 5) карантину, накладеного органами санітарно-епідеміологічної служби; 5-1) на період перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій; 6) тимчасового переведення застрахованої особи відповідно до медичного висновку на легшу, нижчеоплачувану роботу; 7) протезування з поміщенням у стаціонар протезно-ортопедичного підприємства; 8) перебування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортного закладу після перенесених захворювань і травм.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності виплачується застрахованим особам залежно від страхового стажу в таких розмірах: 1) 50 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж до трьох років; 2) 60 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від трьох до п`яти років; 3) 70 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж від п`яти до восьми років; 4) 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу) - застрахованим особам, які мають страховий стаж понад вісім років.

Суд зазначає, що з 01.01.2011 по теперішній час тривалість страхового стажу встановлюється на підставі даних персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, надані застрахованій особі Пенсійним фондом України у вигляді довідки за періоди перебування в трудових відносинах із роботодавцем; до 31.12.2010 року - на підставі даних, зазначених в трудовій книжці, про періоди перебування застрахованої особи в трудових відносинах із роботодавцем.

За інформацією з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка за формою ОК-5) страховий стаж становив:

- ОСОБА_1 станом на день тимчасової непрацездатності з 29.10.2018 по 05.11.2018 - 3 роки 02 місяця (від 3 до 5 років);

- ОСОБА_4 станом на день тимчасової непрацездатності з 08.01.2019 по 14.01.2019 - 3 роки 7 місяців (від 3 до 5 років);

- ОСОБА_2 станом на день тимчасової непрацездатності з 26.10.2018 по 02.11.2018 - 4 роки 06 місяців (від 3 до 5 років); з 05.11.2018 по 14.11.2018 - 4 роки 06 місяців (від 3 до 5 років); з 05.12.2018 по 07.12.2018 - 4 роки 07 місяців (від 3 до 5 років); з 09.09.2019 по 13.09.2019 - 5 роки 04 місяців (від 5 до 8 років); з 11.11.2019 по 18.11.2019 - 5 років 06 місяців (від 5 до 8 років); з 11.12.2019 по 24.12.2019 - 5 років 07 місяців (від 5 до 8 років); з 24.01.2020 по 31.01.2020 - 5 років 09 місяців (від 5 до 8 років); з 03.02.2020 по 07.02.2020 - 5 років 09 місяців (від 5 до 8 років);

- ОСОБА_3 станом на день тимчасової непрацездатності з 02.12.2019 по 06.12.2019 - 7 років 02 місяця (від 5 до 8 років).

При цьому, до страхового стажу ОСОБА_4 входив період підприємницької діяльності останньої (лютий 2015 року - березень 2016 рік), про що зазначено в довідці формі ОК-5. Тому при обчисленні страхового стажу враховувались дані з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

ОСОБА_1 з червня 2012 року по квітень 2015 рік, ОСОБА_2 з червня 2012 року по квітень 2015 рік, ОСОБА_3 з червня 2010 року по лютий 2013 рік, перебували у відпустках для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та цей період було зараховано до страхового стажу за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, страхового стажу із соціального страхування та розраховано допомогу по тимчасовій втраті працездатності.

Додатково суд звертає увагу, що для правильного вирішення даного спору ключове значення має питання застосування частини першої статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у аспекті того, чи зараховується до страхового стажу за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням період перебування особи у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ від 18.01.2001 (далі - Закон № 2240, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) застрахована особа - найманий працівник, а у випадках, передбачених цим Законом, також інші особи (громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України), на користь яких здійснюється загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Частинами першою та другою статті 7 Закону № 2240 передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а до впровадження такої системи - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Законом України «Про внесення зміни до статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» щодо зарахування до страхового стажу періоду відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» № 691-VII від 19.11.2013 були внесені зміни до абзацу другого частини першої статті 7 зазначеного вище Закону та викладено в такій редакції: період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Разом з тим, відповідно до пункту 13 частини першої статті 4 Закону № 2464 (в редакції Закону станом на 01.01.2011 року) платниками єдиного внеску є, зокрема, особи, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Враховуючи приписи пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 суд вважає, що страхувальником та платником єдиного внеску за осіб, які відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу або компенсацію відповідно до законодавства, - для осіб, зазначених у пунктах 9-14 цієї частини.

Крім того, частиною другою статті 1 Закону № 1105-XIV встановлено, що терміни «застрахована особа», «страхувальники» та «роботодавці» вживаються у цьому Законі у значеннях, наведених у Законі України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону № 2464 визначено, що застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 2 частини першої, частини другої статті 21 Закону № 1105-XIV період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримання виплат за окремими видами соціального страхування, крім пенсій усіх видів (за винятком пенсії по інвалідності), включається до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески виходячи з розміру мінімального страхового внеску.

Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а за періоди до його запровадження - у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пунктом 13 частини першої статті 4 Закону № 2464 (в редакції Закону станом на 01.01.2015) визначалось, що платниками єдиного внеску є особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини.

Таким чином, у позивача були відсутні підстави для виключення спірних періодів при здійсненні розрахунку допомоги по тимчасовій працездатності.

За таких обставин, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що оскаржуване рішення від 03.03.2021 № 57 про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкції за порушення порядку використання страхових коштів Фонду, в частині порушення вимог статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на загальну суму 5780,00 грн., винесене відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Чернігівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь Чернігівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Чернігівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (вул. Степана Разіна, буд. 19, м. Чернігів, 14037, ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області (вул. Музична, буд. 1-А, м. Чернігів, 14014, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 03.03.2021 № 57 про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкції за порушення порядку використання страхових коштів Фонду, в частині порушення вимог статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на загальну суму 5780,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області на користь Чернігівського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.07.2021.

Суддя В.О. Непочатих