Справа № 360/2795/21
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2021-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2795/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Бус Транс до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Бус Транс (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.77-81), просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Луганській області про застосування адміністративно-господарських штрафів від 08.04.2021 № 222648.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.03.2021 під час проведення рейдової перевірки співробітниками УТБ було перевірено автобус та складено акт № 262335. Відповідно до змісту акту, підставою для винесення постанови стало начебто порушення вимог п. 58 ПКМУ від 18.02.1997 № 176 Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та ПКМУ від 14.08.1996 № 959 Про затвердження Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, а саме: не оформлено поліс (договір) обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті. За результатами перевірки позивача було винесено постанову Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 08.04.2021 № 222648. В якій зазначено, що ТОВ Еліт-Бус-Транс 02.03.2021, 09:17, а/д Р-66, 163 км, державний номерний знак НОМЕР_1 , за надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 ЗУ Про автомобільний транспорт. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 1 абз. 3 статті 60 ЗУ Про автомобільний транспорт. Даною постановою вирішено стягнути з ТОВ Еліт-Бус-Транс адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Позивач зазначає, що в автобусі у водія були в наявності усі необхідні документи, які передбачені вимогами чинного законодавства України, у тому числі договір обов`язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті. Усі пасажири були застраховані належним чином.

Таким чином, постанова УТБ від 08.04.2021 № 222648 є безпідставною, законодавчо необґрунтованою, не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України та такою, що підлягає обов`язковому скасуванню.

Ухвалою суду від 09.06.2021 відкрито провадження у справі, після усунення недоліків позовної заяви, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 84-85).

29.06.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 89-96), в якому зазначено, що 02.03.2021 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Луганській області проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом в Луганській області відповідно до направлення на перевірку від 01.03.2021 № 18/0103-21 Управління Укртрансбезпеки у Луганській області під час здійснення перевезення пасажирів транспортного засобу Mercedes Benz, держ номер НОМЕР_1 , було встановлено факт надання послуг з перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначено ст. 39 Закону.

Повідомлення про розгляд справи про порушення, заплановане на 23.03.2021 за адресою м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби народів, 14, оф. 25, було направлено Позивачеві 15.03.2021 рекомендованим поштовим відправленням. За результатами розгляду Акту у присутності представника позивача ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю у діях позивача порушення вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» було прийнято рішення про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1 700 грн.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

При вирішенні справи по суті заявлених позовних вимог суд керується такими вимогами чинного законодавства.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 8 зазначеного Положення визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річних портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконання ними ліцензійних умов, а також процедура здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень визначається Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно із пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб у кількості не менш як дві особи. Під час проведення такої перевірки можливе застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансінспекція, та використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями Європейської угоди, здійснення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 20 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи.

02 березня 2021 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Луганській області відповідно до графіка проведення рейдових перевірок Укртрансбезпеки у Луганській області у період з 19.04.2021 по 25.04.2021 (а.с. 97) та направлення на рейдову перевірку № 014018 від 19.04.2021 (а.с.99) у м. Сєвєродонецьку по пр. Центральному, проведено перевірку транспортного засобу - автобус MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ТОВ Еліт Бус Транс, під керуванням водія ОСОБА_2 , за результатами якої складено акт від 02.03.2021 № 262335, яким встановлено порушення, а саме: ст. 58 ПКМУ від 18.02.1997 № 176 та ПКМУ від 14.08.1996 № 959 - не оформлено поліс (договір) обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті (а.с. 100).

Зазначений акт підписаний водієм транспортного засобу ОСОБА_2 із застереженням з актом не згоден.

Відповідно до вимог пункту 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

До матеріалів справи відповідачем надано копію листа-запрошення від 15.03.2021 №18044/8.4/24-21 на адресу ТОВ Еліт Бус Транс для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що призначений на 23.03.2021 (а.с.105). На запрошенні є рукотворний напис про отримання акту 18.03.2021 з підписом ОСОБА_1 , а також додано чек поштового відправлення від 15.03.2021 поштової кореспонденції на адресу ТОВ Еліт Бус Транс (а.с.105).

18.03.2021 ТОВ Еліт Бус Транс направлено на адресу управління Укртрансбезпеки у Луганській області лист вих. № 18, в якому зазначено, що у водія транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 були наявні всі необхідні документи, які передбачені вимогами чинного законодавства, у тому числі поліс обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 16.02.2021 № 005-24637/03-ОНВ з ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», виданий окремо для вказаного автомобіля. Зміст вказаного полісу свідчить про те, що застраховані особи за цим договором є пасажири транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 НОМЕР_1 , кількість пасажиромісць 22, сторк дії договору: з 18.02.2021 по 17.02.2021. (а.с. 103, 104).

Постановою управління Укртрансбезпеки у Луганській області від 08.04.2021 № 222648 за порушення вимог статті 39 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме надання послуг з перевезень пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», до ТОВ Еліт Бус Транс застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн (а.с. 106).

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови, суд дійшов таких висновків.

Засади організації і діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344).

Відповідно до абз. 4 статті 6 Закону № 2344, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Частинами чотирнадцятою, сімнадцятою та вісімнадцятою статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до ч.1 абз.3 ст.60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 39 Закону № 2344 визначено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно із частиною четвертою статті 39 Закону № 2344 визначені документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст. 42 Закону № 2344 договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176 (далі Правила № 176).

Відповідно до пункту 51 Правил № 176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до пункту 56 Правил № 176, договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Пунктом 61 Правил № 176 передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Зі змісту акту перевірки ТОВ Еліт Бус Транс від 02.03.2021 № 262335 вбачається, що під час перевірки транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 313, номерний знак НОМЕР_1 , що належить позивачу, виявлено порушення, яке полягає у відсутності у водія

ОСОБА_2 договору обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

Відносини у сфері страхування врегульовано Законом України Про страхування від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85).

Частиною першою статті 3 Закону № 85 визначено, що страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

Згідно із частиною другою статті 3 Закону № 85 страхувальники можуть укладати із страховиками договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб) лише за їх згодою, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Пунктом 6 статті 7 Закону № 85 визначено, що в Україні здійснюються, зокрема, особисте страхування від нещасних випадків на транспорті.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 85 страхова діяльність в Україні може провадитися за участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові або перестрахові брокери, страхові агенти.

Страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком (частина восьма статті 15 Закону № 85).

Договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (частина перша статті 16 Закону № 85).

З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (страховик) та ТОВ Еліт Бус Транс (перевізник) укладено поліс №005-24637/03-ОНВ № 19.641050.5603-0189 від 16.02.2021 щодо здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (пасажири) (а. с. 104).

Зміст вказаного полісу свідчить про те, що застраховані особи за цим договором є пасажири транспортного засобу MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 НОМЕР_1 , кількість пасажиромісць 22, сторк дії договору: з 18.02.2021 по 17.02.2021. Перевіривши зміст даного договору, суд дійшов висновку, що ідентифікація застрахованих осіб за цим полісом фактично неможлива, оскільки така ідентифікація (фіксування індивідуальних даних пасажирів в додатках до договору чи в інший спосіб) умовами договору не передбачена.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону № 85 факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.

Порядок здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (далі - обов`язкове особисте страхування) визначено Положенням про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 № 959 (далі Положення № 959).

Так, пунктом 1 Положення № 959 визначено порядок здійснення обов`язкового страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів залізничного, морського, внутрішнього водного, автомобільного і електротранспорту, крім внутрішнього міського, під час поїздки або перебування на вокзалі, в порту, на станції, пристані, а також працівників транспортних підприємств незалежно від форм власності та видів діяльності, які безпосередньо зайняті на транспортних перевезеннях (водіїв).

Пунктом 5 Положення № 959 передбачено, що відносини між перевізниками та страховиками щодо страхування пасажирів і водіїв визначаються укладеними між ними договорами доручення та договорами страхування.

Відповідно до пункту 2 Положення № 959 пасажири вважаються застрахованими з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки.

Згідно пункту 3 Положення № 959 кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. У страховому полісі зазначається: вид обов`язкового страхування; найменування, адреса, телефон страховика; розміри страхового платежу та страхової суми.

Це узгоджується із ст.1000 ЦК України, якою визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Таким чином, агент страховика, яким за умови наявності відповідного договору доручення може виступати ТОВ Еліт Бус Транс, повинен видавати застрахованому пасажиру страховий поліс. При цьому, страховий поліс може видаватися як на окремому бланку, так і міститися на зворотному боці квитка.

Згідно із ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є: - предмет договору страхування;

- страховий випадок;

- розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума);

- розмір страхового платежу і строки його сплати;

- строк договору;

- інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З огляду на зазначені вимоги законодавства договір страхування або додатки до нього в будь-якому разі мають містити індивідуальні відомості про застрахованих осіб-пасажирів транспортного засобу, факт ознайомлення їх з умовами такого договору та надання згоди на укладання такого договору. Страховий же поліс, наданий позивачем, не передбачає можливості ідентифікувати особи пасажирів, на яких розповсюджується дія такого полісу (за квитками, переліком пасажирів чи в інший спосіб). Такі обставини свідчить про те, що в разі настання страхового випадка (отримання тілесних ушкоджень чи смерті) підтвердити дію вказаного договору щодо певної особи буде фактично неможливо.

Крім того, позивачем не надано під час перевірки, а також суду належних доказів, що свідчать про видачу ним пасажирам відповідного страхового полісу (страхового посвідчення) на підтвердження факту укладання відповідних договорів обов`язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті під час здійснення нерегулярних перевезень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Надаючи оцінку як доказу в справі полісу № 005-24637/03-ОНВ від 16.02.2021, що наданий позивачем на підтвердження наявності в нього укладених договорів обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті із пасажирами на момент перевірки, суд, крім іншого, приймає до уваги зміст цього документу, в якому жодним чином не вказано кількість укладених договорів страхування із пасажирами у визначений період, індивідуальних відомостей про застрахованих осіб, їх згоди на укладення договору, назву та реквізити вигодонабувача за цим договором, отже цей документ не є належним доказом наявності факту укладення таких договорів (а.с.104).

Зазначений документ лише підтверджує наявність факту договору між страховиком та страхувальником на право укладання договорів обов`язкового особистого страхування пасажирів, а не факт наявності самих укладених договорів з пасажирами на момент перевірки.

Таким чином, під час розгляду справи в суді позивачем не спростовано висновків акту перевірки щодо наявності виявленого правопорушення з боку перевізника, що передбачене абз.3 ч.1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону, оскільки не доведено факту наявності укладених договорів обов`язкового особистого страхування пасажирів на час здійснення перевезень.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови управлінням Укртрансбезпеки в Луганській області від 08 квітня 2021 року № 222648 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог ТОВ Еліт Бус Транс відсутні.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується в силу ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241, 246, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Еліт Бус Транс до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 08.04.2021 № 222648 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.С. Шембелян