Справа № 380/703/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року справа №380/703/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалош В.М.,

секретар судового засідання Наум`як Х.О.,

за участю :

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 керівника селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1» до відділу у Жидачівському районі, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 керівника селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_1» до відділу у Жидачівському районі ,Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ( з урахуванням уточненої позовної заяви) в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним наказ від 10 грудня 2020 року за № 13-14608/16-20-СГ виданим ГУ Держгеокадастру у Львівській області, скасувати зазначений наказ та зобов`язати Жидачівську міську раду укласти з позивачем договір-оренди земельної ділянки площею 15,7000 га. за кадастровим № :05:000:0106, яка знаходиться на території колишньої Вільховецької сільської ради Львівської області.

В обгрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що наказом ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 02.11.2020 року за №13-11722/16-20-СГ було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надано позивачу в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 15,700 га., кадастровий № :05:000:0106 для ведення фермерського господарства, доручено начальнику відділу у Жидачівському районі ГУ Держгеокадастру Львівської області укласти договір оренди земельної ділянки у відповідності до довіреності від 17 листопада 2020 року за № 0-13.6-159/62-20, яка дійсна до 31 грудня 2020 року. Представник відповідача відмовила позивачу в укладені договору-оренди, оскільки всю технічну документацію передано до Жидачівсього ОТГ. Вважаючи таку відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з означеним позовом.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. В обгрунтуванні відзиву зазначає, що Головним управління Держгеокадастру у Львівській області 17.11.2020 року видана довіреність № 0-13-0.6-159/62-20, відповідно до якої повноваження щодо укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 15,7000 га (кадастровий №:05:000:0106) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району надані начальнику Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Федорів Ф.Г. Повноваження по даній довіреності не можуть бути передані іншим особам. Довіреність дійсна до 31.12.2020 року. За інформацією Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до листка непрацездатності серії АЛВ №085218 начальник Відділу Федорів Г.Ф. у період з 17.11.2020 року по 24.11.2020 року перебувала на лікарняному. В подальшому, Вільховецька сільська рада звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із листом від 17.11.2020 року №749 щодо заперечення про зняття земельних ділянок із аукціону, в тому числі і земельної ділянки з кадастровим №:05:000:0106. Вказавши на те, що кошти очікувані від продажу згаданих земельних ділянок на торгах, закладені в бюджет сільської ради, тому вона проти укладення договорів оренди на земельні ділянки без аукціону. Відтак, враховуючи вище згаданий лист Вільховецької сільської ради, Головним управлінням прийнято наказ від 10.12.2020 року № 13-14608/16-20-СГ, яким визнано таким, що втратив чинність наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 02.11.2020 року № 449/2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без змін цільового призначення.

Ухвалою від 25 січня 2021 року суд залишив позовну заяву без руху.

Ухвалою від 24 лютого 2021 року суд відкрив загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою від 08.06.2021 року суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.11.2020 року № 13-11722/16-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ОСОБА_1 в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 15,7000 га., в тому числі рілля площею 15,7000 га. (кадастровий №:05:000:0106) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без змін цільового призначення для ведення фермерського господарства, розташовану на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району.

13.11.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із заявою щодо укладення договору оренди землі на земельну ділянку площею 15,7000 га. (кадастровий №:05:000:0106).

Головним управління Держгеокадастру у Львівській області 17.11.2020 року видана довіреність за № 0-13-0.6-159/62-20, відповідно до якої повноваження щодо укладення договору оренди земельної ділянки загальною площею 15,7000 га (кадастровий №:05:000:0106) для ведення фермерського господарства, розташованої на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району надані начальнику Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Федорів Ф.Г.

За інформацією Відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до листка непрацездатності серії АЛВ №085218 начальник Відділу Федорів Г.Ф. у період з 17.11.2020 року по 24.11.2020 року перебувала на лікарняному.

В подальшому, Вільховецька сільська рада звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із листом від 17.11.2020 року №749 щодо заперечення про зняття земельних ділянок із аукціону, в тому числі і земельної ділянки з кадастровим №:05:000:0106. Вказавши на те, що кошти очікувані від продажу згаданих земельних ділянок на торгах, закладені в бюджет сільської ради, тому вона проти укладення договорів оренди на земельні ділянки без аукціону.

Відтак, враховуючи вище згаданий лист Вільховецької сільської ради, Головним управлінням прийнято наказ від 10.12.2020 року № 13-14608/16-20-СГ, яким визнано таким, що втратив чинність наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області 02.11.2020 року № 449/2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без змін цільового призначення.

Не погоджуючись із наказом від 10.12.2020 року № 13-14608/16-20-СГ позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини виникли у сфері земельних відносин і стосуються правомірності розпорядчих актів відповідача про надання земельної ділянок в оренду,виділену позивачу для ведення фермерського господарства.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України (тут і надалі в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних наказів - 23.03.2016) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 8 цієї статті визначено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно з ч. 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 134 ЗК України передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (абзац 16).

Вказана в оскаржуваному наказі земельна ділянка підпадає під регулювання абзацу 16 ч. 2 ст. 134 ЗК України, оскільки вона готувались для передачі позивачу для ведення фермерського господарства, а тому вона не підлягає продажу на земельних торгах, аукціонах згідно з ч. 2 ст. 124 ЗК України. Передача цієї ділянки в оренду здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 цього Кодексу. Відповідач зазначив, що проти укладення договір оренди на земельні ділянки без аукціону.

Частиною 6 ст. 123 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Частиною 10 цієї статті визначено, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

-затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

-вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

-надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у т.ч. (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV "Про оренду землі" (в чинній станом на 23.03.2016 редакції) (далі - Закон №161) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону №161 укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону.

У даній справі позивач набув права оренди на земельні ділянки, що перебувають у державній або комунальній власності, саме на підставах, передбачених ЗК України.

Суд нагадує, що встановлений ЗК України порядок надання особам в користування таких земельних ділянок передбачає прийняття відповідачем відповідного розпорядчого акта про надання земельної ділянки у користування на підставі розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Повноваження щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання земельної ділянки особі у користування (з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання) віднесені до компетенції відповідача і, як зазначив суд вище, оскаржувані накази прийнято ним відповідно до вимог ч.ч. 6, 10 ст. 123 ЗК України.

Отже, оскаржуваний наказ згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України і ч. 2 ст. 16 Закону №161 є підставою для укладення між сторонами договору оренди земельної ділянки.

Статтею 13 Закону №161 визначено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За своїм змістом дана норма встановлює визначення договору оренди землі та не містить відповідних правил поведінки, які могли б розглядатись судом у контексті їх порушення, тому твердження позивача про порушення відповідачем ст. 13 вказаного Закону є необґрунтованими і відхиляються судом.

Згідно із ст. 19 Закону №161 строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років (ч. 1). При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років (ч. 3).

Відповідачем затверджено умовою надання земельних ділянок в користування 7-річний строк оренди, тобто в межах ст. 19 вказаного Закону.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону №161 орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі (ч. 1); розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України) (ч. 2).

Пунктом 288.5 ст. 288 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.1);

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2).

Як вже було встановлено судом та не спростовано відповідачем наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.11.2020 року № 13-11722/16-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду без зміни цільового призначення» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано ОСОБА_1 в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 15,7000 га., в тому числі рілля площею 15,7000 га. (кадастровий №:05:000:0106) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без змін цільового призначення для ведення фермерського господарства, розташовану на території Вільховецької сільської ради Жидачівського району.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача, що кошти очікувані від продажу земельних ділянок на торгах, закладені в бюджет сільської ради, тому Вільховецька сільська рада проти укладення договорів оренди на земельні ділянки без аукціону.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне задовольнити частково позов ОСОБА_1 в частині вимог визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо не розгляду клопотання про надання земельної ділянки в оренду та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вирішити питання про укладення договору оренди земельної ділянки з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання земельної ділянки в оренду.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вирішити питання про укладення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.11.2020 року №13-11722/16-20-СГ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019,м.Львів,пр.Чорновола 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 15.07.2021.

Суддя В.М. Сакалош