Справа № 395/417/21
Суддя: Забуранний Р. А.
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/417/21 Провадження № 2-а/395/4/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.,

при секретарі - Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Данільченка Владислава Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 081992 від 28.04.2021 року, винесену поліцейським СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, капралом поліції Данільченко Владиславом Володимировичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено штраф в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що стосовно неї була безпідставно складена постанова, оскільки відсутня вина у діях позивача, адже вона не керувала транспортним засобом, а лише знаходилась в ньому. Окрім цього, порушено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Про час, місце та дату розгляду справи були належним чином повідомлені. До суду від позивача та представника позивача надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідачі, до судового засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вважає можливим вирішити спір по суті за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази, пояснення учасників суд приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав.

Згідно п.п. 2.1а, 2.1б, 2.1г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

У ч. 1 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що 28 квітня 2021 року поліцейським з реагування патрульної поліції СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, капралом поліції Данільченко Владиславом Володимировичем була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 081992, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 .

Згідно вказаної постанови 28.04.2021 р. о 13 год. 45 хв. в м.Новомиргород по вул. Андрія Гуревича, 37, позивач керувала транспортним засобом марки Сhеry Amulet ДНЗ НОМЕР_1 не маючи посвідчення водія відповідної категорії (категорія В), а також свідоцтва про реєстрацію ТЗ та обов`язкового полісу страхування власників транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.1.а, 2.1.б, 2.1 г, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частинами 1 та 2 ст. 126 КУпАП, та ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126 та ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адмiнiстративної вiдповiдальностi, iндивiдуалiзацiї її вiдповiдальностi та реалiзацiї вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебiчного, повного i об`єктивного з 'ясування обставин справи, а також вирiшення її у вiдповiдностi з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розглядi справи про адмiнiстративне правопорушення зобов' язаний з`ясувати: чи було вчинено адмiнiстративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненнi, чи підлягає вона адміністративнiй відповiдальностi, чи є обставини, що пом`якшують i обтяжують вiдповiдальнiсть, а також iншi обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із норм, викладених в ст.77 КАС України, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, зазначені вимоги закону при оформленні адміністративних матеріалів та постанови про накладення адміністративного стягнення працівником поліції були стосовно ОСОБА_1 порушені, оскільки у постанові не зазначено доказів, на підставі яких поліцейський прийшов до висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

До суду представником відповідача, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, було надано відзив в якому відповідач заперечує щодо аргументів позивача, вважає вимоги незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач не надав суду необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивує обставини, викладені в позовній заяві, та вказує, що складання постанови здійснено у відповідності до чинного законодавства України та з дотриманням всіх прав особи, щодо якої складено постанову. Просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-які докази, які б підтверджували про причетність позивача до вчинення адміністративних правопорушень відповідачем, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, до суду не було надано, що позбавило суд можливості перевірити всі докази, на підставі яких капралом поліції СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Данільченко В. В. дійшов висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, можна констатувати, що сам факт вчинення правопорушень не доведений, як не доведена і вина позивача у інкримінованих правопорушеннях.

Відповідно до ст. 1 та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд уважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 ст. 126 КУпАП, а тому скасовує оскаржувану постанову як неправомірну, а справа про адміністративне правопорушення, підлягає закриттю.

Керуючись, ст. 7, 9, 126, 251, 280 КУпАП, ст. 72 - 77, 90, 139, 243-244, 246, 254, 268, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, поліцейського з реагування патрульної поліції СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Данільченка Владислава Володимировича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 081992 від 28.04.2021 року, винесену поліцейським СПД № 1 (м. Новомиргород) ВП № 1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області, капралом поліції Данільченко Владиславом Володимировичем, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою накладено штраф в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний