Справа № 440/1327/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1327/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "ПАВІС" до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.10.2020 №, яке прийнято на підставі акту фактичної перевірки (бланк №002704) від 06.10.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100 грн. до Приватного підприємства "Павіс" за незабезпечення використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2021 року Приватне підприємство "ПАВІС" (далі позивач, ПП «Павіс») звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2020 №, яке прийнято на підставі акту фактичної перевірки (бланк №002704) від 06.10.2020 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 5100 грн. до ПП "Павіс" за незабезпечення використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2020 задоволено клопотання представника відповідача про заміну відповідача, допущено заміну відповідача ГУ ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) на його правонаступника - ГУ у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ВП 44057192).

Ухвалою від 12.03.2021 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що підставою для винесення оскаржуваного рішення є акт фактичної перевірки (бланк №002704) від 06.10.2020 про результати фактичної перевірки. Позивач вважав висновки перевірки помилковими, а оскаржуване рішення - протиправним та таким, що підлягає скасуванню. На користь цього вказував, що, незважаючи на формальний факт допуску посадових осіб ГУ ДПС у Полтавській області до фактичної перевірки, ця перевірка була проведена з порушенням вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку проведення фактичних перевірок. Свої доводи в цій частині позивач аргументував тим, що наказ від 02.10.2020 №1746 "Про проведення фактичної перевірки", відповідно якого проводилась перевірка, не відповідає приписам статті 80 Податкового кодексу України та не містить чітких підстав для проведення перевірки. Позивач зазначав, що під час проведення фактичної перевірки 06.10.2020 відповідачем було проведено перевірку з питань, що не охоплювалися наказом від 02.10.2020 №1746, а виявлення порушення не відповідає фактичним обставинам, так як позивачем не було допущено порушень законодавства. Позивач стверджував, що йому невідомо, у який спосіб та з якого джерела контролюючий орган отримав чек від 01.08.2020, про який зазначено в акті, адже при проведенні фактичної перевірки відповідачем не було здійснено контрольної розрахункової операції. Крім того, позивач посилався на порушення контролюючим органом строку розгляду його скарги на податкове повідомлення-рішення, у зв`язку з чим вважав її задоволеною в силу статті 56 Податкового кодексу України.

24.03.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Наполягав на тому, що контролюючий орган провів перевірку відповідно до вимог діючого законодавства. За її результатами було виявлено порушення вимог пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що полягало, зокрема, у проведенні розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування товарів (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

У зв`язку з виявленим порушенням пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.10.2020 №, яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і п.7 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосовано до підприємства штраф в розмірі 5100 грн.

26.03.2021 надійшла відповідь позивача на відзив, у якій позивач наполягав на тому, що фактична перевірка призначена та проведена з порушенням норм Податкового кодексу України та вказував, що у ході проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу здійснено контрольну розрахункову операцію 06.10.2020 з придбання підакцизної продукції, за результатами якої жодних порушень встановлено не було. Також позивач зазначав, що відповідач посилається на фіскальні чеки від 01.08.2020 та 02.08.2020, які підтверджують порушення законодавства позивачем, разом з тим, під час перевірки контролюючим органом не досліджувалася первинна документація підприємства, тому походження вказаного доказу є сумнівним.

Обставини справи, встановлені судом

ПП "Павіс" є юридичною особою (), яке здійснює свою господарську діяльність зокрема у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (КВЕД 47.11).

06.10.2020 відповідно до наказу від 02.10.2020 № 1746, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80, пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України ГУ ДПС в Полтавській області проведено фактичну перевірку діяльності магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ПП "Павіс" за період з 21.11.2018 по дату закінчення перевірки у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 06.10.2020 (дата реєстрації в органі ДПС від 07.10.2020 №0342/16/31/РРО/41462762), в якому зафіксовано порушення вимог пунктів 11, 13 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.10.2020 № про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5100 грн з підстав, передбачених пунктами 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і п.7 ст. 17 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 № позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України.

Так, скарга позивача на податкове повідомлення-рішення від 22 жовтня 2020 року № надійшла до ДПС України 06.11.2020.

Рішенням ДПС України від 26.012021 №1939/6/99-00-06-08-02-06 ДПС залишено без змін ППР ГУ ДПС у Полтавській області, зокрема від 22.10.2020 №, а скаргу - без задоволення

Не погодившись з правомірністю вказаних дій та рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Висновки щодо правозастосування

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов проведення податкової перевірки.

Нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою для прийняття наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18 та від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог закону щодо процедури проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ПП "Павіс" у наказі ГУ ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 № 1746 зазначено підпункти 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Однак, суд зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало ГУ ДПС у Полтавській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу від 02.10.2020 № 1746 "Про проведення фактичної перевірки".

Крім того, в спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Полтавській області встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.

У відзиві на позовну заяву відповідачем жодним чином не обґрунтовано правомірність призначення фактичної перевірки.

Отже, відповідачем не надано до суду належних та достовірних документів, що стали підставою (у розумінні підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України) призначення наказом ГУ ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1746 фактичної перевірки платника податків ПП "ПАВІС", за результатами проведення якої складено акт перевірки від 06.10.2020 (дата реєстрації в органі ДПС від 07.10.2020 №0342/16/31/РРО/41462762)).

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Разом з тим, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.

Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до статті 19 Податкового кодексу України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16).

У свою чергу, суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями контролюючий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі ГУ ДПС у Полтавській області від 02.10.2020 №1746 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, враховуючи, що наведені в наказі підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися та не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно.

Відповідно до п. 86.1, 86.5, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, а тому за відсутності проведеної перевірки, як юридичного факту, у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Отже, за результатами розгляду справи суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ПП "Павіс" призводять до відсутності правових наслідків такої, а акт перевірки від 06.10.2020 (дата реєстрації в органі ДПС від 07.10.2020 №0342/16/31/РРО/41462762) не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту вчинення платником порушення, за яке оскаржуваним податковим повідомленням-рішення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф).

Суд також вказує, що у акті фактичної перевірки від 06.10.2020 (дата реєстрації в органі ДПС від 07.10.2020 №0342/16/31/РРО/41462762), зафіксовано використання режиму попереднього програмування в РРО найменування товару підакцизного із зазначенням товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, а саме, РРО №3.08.2020 о 18 год. 53 хв. при продажу пива «Козел Велкопоповіцький» 0,5 л. по ціні 18,9 грн. не зазначено товарну підкатегорію товару згідно УКТ ЗЕД; РРО № 02.08.2020, час виконання 15 год.34 хв., при продажу сигаррет «Давідоф Річ» не зазначено товарну підкатегорію згідно УКТ ЗЕД.

Однак, відповідачем не надано до суду копій вказаних чеків. В матеріалах справи наявний лише чек від 06.08.2020 на купівлю цигарок «Rothmans Demi Silver», де вказано код УКТ ЗЕД товару.

У ході проведення фактичної перевірки контролюючий орган не досліджував чеки від 01.08.2020 та від 02.08.2020, на які є посилання в акті перевірки. Контролюючим органом не встановлено у ході проведення фактичної перевірки від 06.10.2020 проведення позивачем розрахункових операцій через РРО та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Крім того, постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.10.2020 у справі № 534/1497/20, яка набрала законної сили, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( за ч. 1 ст. 155-1 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Частиною 6 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вказана вище постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Разом з цим, суд зазначає, що провадження по справі №534/1497/20 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення саме у діях ОСОБА_1 , проте оцінки виявленого порушення податкового законодавства суб`єктом господарювання не надано.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ПП "Павіс" призводять до відсутності правових наслідків такої, акт перевірки від 06.10.2020 №0342/16/31/РРО/41462762 (дата реєстрації 07.10.2020) не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення, за яке оскаржуваним податковим повідомленням-рішення до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф), та відповідачем у порушення вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено факт порушення позивачем пункту 11 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд дійшов висновку, що оспорюване податкове повідомлення-рішення від 22.10.2020 № прийнято відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені частиною 2 статті 19 Конституції та законами України, та необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд не враховує доводи позивача про те, що його скарга на податкове повідомлення-рішення є задоволеною в силу статті 56 Податкового кодексу України, оскільки пунктом 52-8 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу. Відтак, відсутні правові підстави вважати скаргу позивача повністю задоволеною на користь платника податків, адже зупинення на період карантину перебігу строків, встановлених статтею 56 Податкового кодексу України, не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У дослідженому судом випадку відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду з позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 16.02.2021 №7261.

Таким чином, сума сплаченого судового збору, відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, має бути стягнута на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Павіс" (вул. В. Пугачова, 6, офіс 403, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) до Головного управління Державної податкової служби в Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ ВП 44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 22.10.2020 №, яким до Приватного підприємства "ПАВІС" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 5100 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Приватного підприємства "ПАВІС" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков