Справа № 440/656/21
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 р. Справа № 440/656/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава по справі № 440/656/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області (далі відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, що полягає у відмові провести коригування у зв`язку з ростом цін на товари та послуги щомісячних страхових виплат, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та не виплаті ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату цих страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести коригування у зв`язку з ростом цін на товари та послуги щомісячних страхових виплат, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020 в сумі 155537,97 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, що полягає у відмові провести коригування у зв`язку з ростом цін на товари та послуги щомісячних страхових виплат, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та не виплаті ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату цих страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести коригування у зв`язку з ростом цін на товари та послуги щомісячних страхових виплат, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року у справі № 440/656/21 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає про відсутність підстав для нарахування компенсації страхових виплат за відсутністю вини відповідача щодо несвоєчасного нарахування та виплати страхових виплат. Також зазначає, що позивачем при поданні позовної заяви не було сплачено судовий збір, а тому вказаний позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до ч.3 ст. 161, п.7 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.02.1982 по 18.04.2007 працював на шахті "Суходільська-Східна", яка на час звільнення була відокремленим структурним підрозділом "Шахтоуправління "Суходільське-Східне" ПАТ "Краснодонвугілля" (нині ПрАТ "Краснодонвугілля"), за професіями гірничий майстер, помічник начальника дільниці, старший гірничий майстер, заступник начальника дільниці на підземних роботах, виконуючий обов`язки начальника дільниці на підземних роботах. В період роботи на посаді заступника начальника дільниці на підземних роботах, на яку він був призначений 30.09.1986 відповідно до наказу №348/к від 30.09.1986, за результатами огляду ВТЕК від 04.07.1994 позивачу був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 07.06.1994 по 01.07.1996 у зв`язку з професійним захворюванням пильовим бронхітом. Висновком ВТЕК від 04.10.1996 йому повторно був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.07.1996 по 07.06.1998. Висновком ВТЕК від 03.11.1998 йому встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 25% з 01.11.1998 року по 03.10.2000 року. Останнім висновком ВТЕК від 20.03.2001 позивачу був встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 20% з 01.11.2000 безстроково. Наказом директора шахти "Суходільска-Східна" виробничого об`єднання "Краснодонвугілля" від 11.07.1994 №391, в зв`язку з частковою втратою професійної працездатності, ОСОБА_1 були призначені та виплачувалися з 07.06.1994 щомісячні виплати на відшкодування втрати працездатності в розмірі 20% в сумі 998717 крб.

Вказані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 у справі №541/1795/15-ц, яке набрало законної сили (а.с. 149-152).

При цьому, рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 у справі №541/1795/15-ц, яке набрало законної сили, також встановлено, що відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні на підставі виданої роботодавцем невірної довідки про розмір втраченого заробітку здійснювало виплату щомісячного відшкодування шкоди не в повному розмірі. Згідно розрахунку ОСОБА_1 розмір недоплати по щомісячним страховим виплатам відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Краснодоні Луганської області за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 становить 108235,80 грн., що також підтверджується вищезазначеним висновком експертного економічного дослідження №14 від 27.07.2017.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.10.2017 у справі №541/1795/15-ц роз`яснено рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 в частині визначення розміру щомісячних страхових виплат на 01.04.2001, вказавши, що станом на 01.04.2001 розрахункова сума щомісячних страхових виплат 20% середньої заробітної плати ОСОБА_1 становила 424,13 грн. (а.с. 153).

Згідно довідки від 27.10.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої ОСОБА_1 , останній постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 і перемістився з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2 (а.с. 145).

Постановою ВВД в Миргородському районі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 06.11.2014 продовжено потерпілому ОСОБА_1 номер справи 5570, номер випадку 5570, раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку (вид виплати 410, КЕКВ 2730.03) в розмірі 1651,39 грн. (а.с. 144 зі звороту).

Згідно довідки від 06.10.2016 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої ОСОБА_1 01.10.2016, зареєстрованим місцем проживання якого є АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 (а.с. 122).

Постановою Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №541/1795/15-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02.08.2017 залишено без змін (а.с. 154-161).

27.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Миргородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області із заявою про виплату заборгованості по страховим виплатам за період з 27.08.2001 по 30.06.2014 в сумі 108235,80 грн, на яку йому надано відповідь листом Миргородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 11.01.2020 №07-20, де зазначено, що з травня 2018 року здійснюються поточні виплати потерпілим на виробництві та членам їх сімей, а заборгованість за минулий період буде виплачена з урахуванням вимог пункту 4 статті 47 Закону №1105 після затвердження Кабінетом Міністрів України окремого порядку. На сьогоднішній день такий порядок не затверджено.

Вказані обставини встановлені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №440/1290/20, яке набрало законної сили (а.с. 64-76).

ОСОБА_1 не погодився з такою відповіддю, у зв`язку з чим оскаржив її до Полтавського окружного адміністративного суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №440/1290/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, що полягає у не перерахунку щомісячних страхових виплат, призначених у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 та не виплаті ОСОБА_1 заборгованості по щомісячним страховим виплатам, призначеним у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 в сумі 108235 грн. 80 коп. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести перерахунок щомісячних страхових виплат, призначених у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам, призначеним у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 в сумі 108235 грн. 80 коп.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2020, що набрало законної сили 11.08.2020, Миргородським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області винесено постанову від 01.10.2020 про призначення ОСОБА_1 доплати із перерахованої щомісячної страхової виплати за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 в сумі 114534,59 грн (а.с. 52-58).

Фактична виплата позивачу зазначених страхових виплат проведена 30.10.2020, що підтверджується платіжними дорученнями від 29.10.2020 №2453 та №2454 (а.с. 49, 51).

26.11.2020 ОСОБА_1 подав до Миргородського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області заяву, у якій просив здійснити коректування (перерахунок) суми страхових виплат, виплаченої йому на виконання рішення суду у справі №440/1290/20, у відповідності до частини 7 статті 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (а.с. 47).

Листом від 04.12.2020 №07-868 Миргородське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області проінформувало ОСОБА_1 про те, що виплату страхових виплат на виконання рішення суду у справі №440/1290/20 було проведено в тридцятиденний термін з дати винесення постанови, а відтак у відділення відсутні підстави для корегування та компенсації за несвоєчасну виплату страхових виплат (а.с. 46).

ОСОБА_1 не погодився з такою відповіддю, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на коригування суми щомісячних страхових виплат у зв`язку з ростом цін на товари та послуги, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та виплати компенсацію за несвоєчасну виплату страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 23.09.1999 №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №1105-XIV) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону №1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Пунктом 1 частини 1 статті 47 №1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду, зокрема потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону №1105-XIV).

Згідно з частинами 4, 7 статті 47 Закону №1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Згідно статті 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що страхові виплати, які своєчасно не визначено та не виплачено підлягають коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №440/1290/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, що полягає у не перерахунку щомісячних страхових виплат, призначених у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 та не виплаті ОСОБА_1 заборгованості по щомісячним страховим виплатам, призначеним у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 в сумі 108235 грн. 80 коп. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести перерахунок щомісячних страхових виплат, призначених у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по щомісячним страховим виплатам, призначеним у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 в сумі 108235 грн. 80 коп.

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили встановлено протиправну бездіяльність відповідача, що полягає у не перерахунку та не виплаті щомісячних страхових виплат, призначених у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 та покладено обов`язок провести перерахунок та виплату щомісячних страхових виплат.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (надалі - Порядок №159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Пунктом 2 Порядку №159 визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення).

Колегія суддів зазначає, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, у т.ч., щомісячної грошової суми в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Таким чином, за приписами пунктів 2, 3 Порядку № 159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі №21-518а14, від 11.07.2017 у справі №21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі №681/423/15-а, від 20.02.2018 у справі №522/5664/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 05.10.2018 у справі №127/829/17, від 12.02.2019 у справі №814/1428/18.

У цій справі позивач просить нарахувати компенсацію за несвоєчасну виплату перерахованих страхових виплат за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, виплачених йому 29.10.2020 року на підставі судового рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2020 у справі №440/1290/20 залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.08.2020 року.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що суму страхових виплат за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, позивачу вчасно не виплачено, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність у позивача права на одержання компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати таких страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для нарахування компенсації страхових виплат за відсутністю вини відповідача щодо несвоєчасного нарахування та виплати страхових виплат, колегія суддів зазначає наступне.

За висновками Полтавського окружного адміністративного суду, викладеними у рішенні від 04.06.2020 у справі №440/1290/20, ОСОБА_1 своєчасно не виплачено суми страхової виплати саме з вини Фонду, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку. Не перерахувавши щомісячні страхові виплати, призначені ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 та не виплативши йому заборгованість по щомісячним страховим виплатам, призначеним у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014 в сумі 108235 грн. 80 коп., Управління діяло не на підставі законодавства України, необґрунтовано та недобросовісно, тобто без наміру щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів.

Тобто, вина Управління щодо несвоєчасного нарахування та виплати страхових виплат позивачу встановлена судовим рішенням, що набрало законної сили.

При цьому, позивач є внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується згідно довідкою від 06.10.2016 № згідно якої зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 (а.с. 122).

За приписами пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 05.11.2014 № 637 призначення та продовження виплати усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509.

Згідно п.1.2. Порядку № 27 внутрішньо переміщені особи мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону N 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року N 509.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що внутрішньо переміщена особа має право на продовження раніше призначених страхових виплат безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України або їх відділеннях за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області у вказаного Управління наявний обов`язок щодо коригування суми щомісячних страхових виплат та виплати позивачу компенсації за їх несвоєчасну виплату.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, що полягає у відмові провести коригування у зв`язку з ростом цін на товари та послуги щомісячних страхових виплат, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та не виплаті ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату цих страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020; зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області провести коригування у зв`язку з ростом цін на товари та послуги щомісячних страхових виплат, призначених ОСОБА_1 у зв`язку з отриманням професійного захворювання, що призвело до втрати працездатності, за період з 01.04.2001 по 30.06.2014, та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за несвоєчасну виплату страхових виплат за період з 01.07.2014 по 29.10.2020.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність підстав для залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідач обґрунтовує наявність підстав для залишення позову без розгляду, тим що позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 240 КАС України Суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Згідно ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах пов`язаних із відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Позивачем у цій справі заявлено вимоги про проведення коригування щомісячних страхових виплат у зв`язку з ростом цін на товари та послуги та нарахування та виплати компенсації за несвоєчасну виплату страхових виплат. Тобто вимоги стосуються відшкодування позивачу шкоди, пов`язаної із ушкодженням здоров`я, шляхом виплати страхових виплат у належному розмірі, а тому колегія суддів дійшла висновку, що позивач відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є звільненим від сплати судового збору.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів не приймає такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року у справі № 440/656/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 по справі №440/656/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва З.О. Кононенко