Справа № 540/1373/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1373/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у продовженні строку перебування на території України,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулась в суд з адміністративним позовом до Суворовського районного відділу у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області (відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення (повідомлення) про відмову у продовженні строку перебування позивача на території України. Зобов`язати повторно розглянути заяву про продовження строку перебування позивача на території України.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року до участі у справі залучено другого відповідача - Державну міграційну службу України (відповідач 2) як орган який приймав рішення про відмові у продовженні строку перебування на території України.

13.04.2021 року ухвалою суду задоволено заяву про забезпечення позову.

Справа розглядається в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки зазначив у позовній заяві, що у порушення п. 6. ч.10 Порядку № 150 оскаржуване рішення про відмову у продовженні строку перебування ОСОБА_1 на території України не мотивоване, оскільки в ньому не зазначено в чому саме не вбачається, що позивачка має інші підстави та мету перебування на території України, аніж викладені у заяві. Проігноровано той факт, що позивачка перебуває у шлюбі і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, що є безумовною підставою згідно п.1 ч. 6 Порядку № 150 для продовження строку перебування на території України. Просить задовольнити позовні вимоги.

Суворовський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області, Державна міграційна служба України, заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про продовження строку перебування на території України було встановлено, що з 2012 року вона не вживала заходів стосовно своєї легалізації та навмисно ухилялася від виїзду з України, чим порушила міграційне законодавство України. Довідка № 140 від 23.02.2021 року для призначення і виплати державної допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма № 147/о) подається в органи, що призначають та здійснюють виплату такої допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, не містить актуальної інформації про термін вагітності або дати пологів станом на 23.02.2021 (дата видачі) та на 10.03.2021 (дата звернення із заявою про продовження строку перебування на території України), а отже, не підтверджує заявлені іноземкою підстави для продовження строку перебування (вагітність чи пологи) й період існування таких підстав.

Інших документів, які б підтверджували обґрунтовані підстави для продовження строку перебування на території України (вагітність чи пологи) ОСОБА_1 разом із заявою про продовження строку перебування не подавала.

З огляду на викладене, ДМС України була розглянута заява позивача від 10.03.2021 та прийнято рішення від 17.03.2021 про відмову в продовженні строку перебування на території України громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до підпункту 6 пункту 10 Порядку № 150, оскільки надана позивачем довідка від 23.02.2021 № 140 не підтверджує заявлені іноземкою підстави для продовження строку перебування.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась 10.03.2021 із заявою про продовження строку перебування на території України у зв`язку із вагітністю чи пологами.

За інформацією, вказаною заявницею у заяві про продовження строку перебування на території України, останнім її в`їздом в Україну є - 02.07.2012.

Згідно письмового пояснення позивачки на ім`я начальника Суворовського РВ УДМС від 10.03.2021, ОСОБА_1 прибула на територію України в 2012 році по приватним справам та перебуває по теперішній час. В 2020 році звернулась до посольства В`єтнаму в Україні щодо отримання нового паспорту громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам для виїзду за кордон, оскільки у попереднього закінчився термін дії. Попередній паспорт з відмітками про перетин державного кордону України вилучений посольством В`єтнаму в Україні.

За всіма, наявними обліками міграційної служби (документування посвідкою на постійне/тимчасове проживання в Україні, звернення із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту, зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання на території Херсонської області, документування паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон) ОСОБА_1 не значиться, по здійсненню перетину кордону відносно позивача інформація також відсутня (строк зберігання інформації про перетин кордону зберігається п`ять років).

Таким чином, позивачка перебуваючи в Україні з 02.07.2012 року не вживала заходів стосовно своєї легалізації та ухилялася від виїзду з України, чим порушила міграційне законодавство України.

10.03.2021 ОСОБА_1 Суворовським РВ УДМС притягнено до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (постанова про накладення адміністративного стягнення від 10.03.2021 ПН МХС 000959). 10.03.2021 ОСОБА_1 сплатила штраф у розмірі 3400 грн.

10.03.2021 позивачка подала заяву № 527317000 про продовження строку перебування на території України у зв`язку із вагітністю чи пологами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину.

17.03.2021 року Державною міграційною службою України позивачці відмовлено у продовження строку перебування на території України у зв`язку із вагітністю чи пологами про що зазначено на зворотному боці поданої заяви.

Виходячи з викладених обставин суд приходить до висновку, що належним відповідачем по справі є Державна міграційною службою України, як орган який прийняв оскаржуване рішення.

Суворовський районний відділ у м. Херсоні Управління державної міграційної служби України в Херсонській області як територіальний орган ДМС на виконання вказаного рішення направив позивачці повідомлення про відмову у продовження строку перебування на території України, яке на думку суду не є рішенням суб`єкта владних повноважень і не оскаржується у цій справі.

Викладені обставини підтверджуються письмовими доказами наданими сторонами і не спростовуються ними.

Дослідивши позиції сторін та надані ними докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Спірні правовідносини у сфері продовження строку перебування на території України регулюються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI), Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150 (далі - Порядок № 150) та Порядком розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України, затверджений Наказом МВС України від 25.04.2012 № 363 (далі - Порядок № 363).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Відповідно до підпункту 7 частини першої статті 1 Закону, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Статтею 17 Закону передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Відповідно до підпункту 1 пункту 6 Порядку № 150, строк перебування на території України продовжується іноземцям та особам без громадянства, які прибули за короткостроковою візою, а також іноземцям з держав з безвізовим порядком в`їзду, за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 150, рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Частиною другою статті 17 Закону та пунктом 8 Порядку № 150 визначені строки подачі заяв іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони про продовження строку перебування на території України, а саме: не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Як слідує з письмових пояснень ОСОБА_1 на ім`я начальника Суворовського РВ УДМС від 10.03.2021 вона прибула на територію України в 2012 році по приватним справам та перебуває по теперішній час. В 2020 році звернулась до посольства В`єтнаму в Україні щодо отримання нового паспорту громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам для виїзду за кордон, оскільки у попереднього закінчився термін дії. Попередній паспорт з відмітками про перетин державного кордону України вилучений посольством В`єтнаму в Україні.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка незаконно перебувала на території України протягом декількох років починаючи з 2013 року, що визнала. За ці дії притягнута до адміністративної відповідальності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивачки у заяві посилається на безумовну підставу для продовження строку перебування на території України зазначену п.1 ч. 6 Порядку № 150 та на порушення відповідачем п.6 ч. 10 Порядку № 150, оскільки рішення про відмову продовження строку перебування на території України приймається коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження.

Суд відхиляє такі обґрунтування представника позивачки та повністю погоджується з позицією ДМС України, оскільки як встановлено судом та не спростовується позивачкою після її прибуття в Україну 2012 році, позивачка жодного разу не зверталась із заявою про продовження терміну її перебування, тобто перебувала в країні протиправно.

Так, підпункт 1 пункту 6 Порядку № 150 дійсно передбачає як підставу для продовження строку перебування іноземця на території України це вагітність чи пологи, але за умови подання підтверджувальних документів, - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.

Оскільки останній в`їзд в України позивачки був у 2012 році, а також враховуючи, що на дату прийняття оскаржуваного рішення (17.03.2012 року) підстави зазначені у заяві (вагітність та пологи) та які визначені у п.п. 1 п. 6 Порядку № 150 вже відпали, ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину), то суд приходить до висновку про правомірність прийнятого відповідачем ДМС України рішення.

Щодо посилання представника позивачки на невмотивованість рішення (в чому саме вбачається інші підстави та мета подальшого перебування ніж зазначені у заяві), то суд не погоджується з цим, оскільки підстави та мету перебування повинен у заяві зазначати іноземець. Якщо вона не підтверджена, то орган уповноважений на прийняття рішення не зобов`язаний з`ясовувати інші підстави чи мету, оскільки вони відомі тільки іноземцю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення ДМС України є правомірним, таким що повністю відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки відповідач 2 діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачених чинним законодавством України.

З наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 244 КАС України при прийнятті рішення суд з`ясовує чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст.157 КАС України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

З урахуванням висновків суду та наведених приписів суд скасовує заходи забезпечення позову враховуючи приписи ч. 6 ст.157 КАС України.

Керуючись статтями 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у задоволенні позовних вимог повністю.

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 13.04.2021 року скасувати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 102090000