Справа № 420/11464/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11464/20
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 по справі № 420/11464/20 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про постановлення окремої ухвали, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2021 позивач звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про постановлення окремої ухвали по справі № 420/11464/20, в якому просив:

- визнати протиправними дії, викладені у листі Куяльницької сільської ради від 16.12.2020р. № 02-29/118із, які порушують права та інтереси ОСОБА_1 , вчинені Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області відповідачем, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2020 у справі № 420/11464/20 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради;

- направити окрему ухвалу Куяльницької сільської раді Подільського району Одеської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та встановити строк для надання відповіді про виконання 30 днів;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Куяльницької сільської ради судові витрати за подання правничої допомоги в сумі 3000 грн.

В обґрунтування клопотання позивачем зазначено, що Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 02.12.2020 у справі № 420/11464/20 позовну заяву задовольнив частково та зобов`язав Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 відповідь на запит на інформацію за № 02-29/92із від 17.10.2020 відповідно до поставлених питань у порядку Закону України" Про доступ до публічної інформації".

Зазначене рішення набрало законної сили та на його виконання видано виконавчі листи.

12.05.2021 Подільський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) надав заявнику листа про хід виконання виконавчого провадження від 06.05.2021 № 17286/35-32/5.

З вказаного листа заявник дізнався про невиконання Куяльницькою сільською радою рішення суду.

Вказані дії позивач вважав протиправними, що і стало підставою для звернення до суду з даним клопотанням.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 24.05.2021 у задоволенні клопотання позивача про постановлення окремої ухвали відмовив.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції її скасувати та прийняти нове рішення, яким направити справу на новий розгляд по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції не врахував, що :

- встановлення судового контролю для виконання судового рішення у даному випадку не є дискреційним повноваженням суду;

- суд першої інстанції не врахував, що системні протиправні дії відповідача свідчать про те, що рішення Одеського окружного адміністративного суду, якщо воно буде винесено на користь позивача, не буде виконано;

Також апелянт зазначає, що він поніс додаткові витрати на правничу допомогу у зв`язку із зверненням до суду в порядку статті 383 КАС України.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Положеннями частини 2 цієї правової норми визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Згідно з частиною першою статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Відповідно до пункта 1 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відповідно до частини 5 цієї правової норми у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви. У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Частиною 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. Така заява повертається заявнику, якщо вона не відповідає вимогам, вказаним в статті 383 КАС України, і таке повернення підлягає оскарженню, про що зазначено в частині 5 цієї статті.

За змістом частини 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню підлягає також і окрема ухвала, яку законодавець зобов`язав суд постановити у випадку задоволення цієї заяви.

Разом з тим, оскарження рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні клопотання про постановлення окремої ухвали процесуальним законом не передбачено.

Згідно частини 1 статті 6 Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до пункта 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (див., рішення у справі «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62 та у справі «Воловік проти України» (Volovik v. Ukraine) від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.).

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (див. рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія A № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (див. рішення у справі Guйrin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37).

Термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції (995_004) спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» (див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява N 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства (див. рішення у справі «Коем та інші проти Бельгії» (Coeme and Others v. Belgium), NN 32492/96, 32547/96, 32548/96, 33209/96 та 33210/96, п. 98, ECHR 2000-VII). Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії», що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)».( додатково див.п. 23-24 рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви N 29458/04 та N 29465/04) від 20 липня 2006 року.

Також апеляційний суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Волчлі проти Франції, ТОВ Фріда проти України, відповідно до яких при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності.

З огляду на наведене, ураховуючи відсутність у Кодексі адміністративного судочинства України норми, яка б передбачала можливість оскарження ухвал суду, постановлених за наслідками розгляду по суті заяв про встановлення судового контролю в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів уважає, що апеляційне провадження за апеляційною ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 по справі № 420/11464/20 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про постановлення окремої ухвали відкрито помилково, а тому підлягає закриттю в порядку частини 2 статті 305 Кодексу адміністративного судочинства України.

Іншого механізму реалізації процесуальних повноважень суду при виявленні помилок, допущених на стадії відкриття провадження, процесуальний закон не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 821/11/18, 19.02.2020 у справі № 823/1264/18, від 30.04.2020 у справі № 814/1171/17, від 16.03.2021 у справі № 640/22298/18, від 25.06.2021 у справі № 1.380.2019.0020042.

Щодо посилання апелянта на понесення витрат на правничу допомогу апеляційний суд зазначає, що апелянт доказів понесення таких витрат до апеляційної скарги не додав.

Також апеляційний суд зазначає, що матеріали справи містять ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2021, якою у задоволенні заяв позивача щодо розподілу судових витрат у справі ,що розглядається відмовлено.

Зазначена ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 апелянтом не оскаржена.

До того ж слід наголосити, що представник позивача (адвокат) має достатній професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому повинен бути обізнаний про правила оскарження ухвал суду першої інстанції, які не передбачені статтею 294 КАС України.

Вказана правова позиція щодо обізнаності юриста із вимогами процесуального законодавства висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.08.2019 по справі № 9901/118/19.

Керуючись статтями 33, 34, 243, 195, 305, 311, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 по справі № 420/11464/20 за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про постановлення окремої ухвали закрити, як помилково відкриті.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.