Справа № 240/14628/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 111000000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Киківчанка" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 16 березня 2020 року №2795/6/06-30-54-04 про виключення з реєстру платників єдиного податку четвертої групи сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА»;
зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області підтвердити сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік;
зобов`язати Головне управління ДПС у Житомирській області внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку четвертої групи відомості про сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» як платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.
У березні 2020 року позивач поштою отримав від відповідача Повідомлення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групи датоване 16.03.2020 року за вих. №2795/6/06-30-54-04 (надалі по тесту - Рішення). Не погоджуючись з даним Рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою від 08 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 30.09.2020.
28.09.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року документи, перелік яких визначений у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Кодексу:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Тому, на думку відповідача, для набуття або підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи сільськогосподарським товаровиробникам необхідно дотримуватись певних умов, а саме: подати не пізніше 20 лютого до контролюючих органів загальну та звітні декларації з додатками.
У зв`язку з тим, що позивачем 18.02.2020 року було подано відповідачу лише одну декларацію із відмітками у графі «Загальна» та «Звітна» і 26.02.2020 року позивач подав окрему декларацію із відміткою «Звітна», відповідач вважає, що позивач порушив вимоги пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим у відповідача були всі підстави виключити Позивача із Єдиного державного реєстру платників єдиного податку четвертої групи і просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
30.09.2020 та 15.10.2020 в засіданні справа не слухалась у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення. Наступне засідання призначене на 26.10.2020.
26.10.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву, у зв`язку з необхідністю подати відповідь на відзив та витребувати додаткові матеріали. Наступне засідання призначене на 11.11.2020.
11.11.2020 в підготовчому засіданні оголошено перерву, у зв`язку з необхідністю позивача уточнити позовні вимоги. Наступне засідання призначене на 25.11.2020.
25.11.2020 до суду надійшла заява представника позивача про уточнення позовних вимог у частині позовних вимог щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Житомирській області підтвердити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» статус платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік, у зв`язку з відмовою позивача від даної частини позовних вимог.
7.12.2020 в засіданні справа не слухалась у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне засідання призначене на 13.01.2021.
13.01.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Розгляд справи по суті розпочато.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник ГУ ДПС у Житомирській області просив відмовити в задоволенні адміністративного позову з мотивів викладених у відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» являється агровиробником і до 16.03.2020 року було зареєстровано як платник єдиного податку четвертої групи.
З метою підтвердження статусу платника єдиного податку у 2019 році, відповідно до пп. 298.1.1 п. 298.1 ст. 298 Податкового кодексу України, 18.02.2020 року Позивач подав до Новоград-Волинського управління ГУ ДПС у Житомирській області:
1. «Загальну» Податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік;
2. Відомості про наявність земельних ділянок станом на 01.01.2020 року;
3. Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік.
З цією ж метою 26.02.2020 року Позивач подав до Новоград-Волинського управління ГУ ДПС у Житомирській області:
1. «Звітну» Податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік;
2. Відомості про наявність земельних ділянок станом на 01.01.2020 року;
3. Розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2019 рік.
В кінці березня 2020 року поштовим відправленням Позивач отримав від Відповідача Повідомлення про виключення Позивача з реєстру платників єдиного податку четвертої групидатоване 16.03.2020 року за вих. №2795/6/06-30-54-04 (надалі по тесту - Рішення).
На думку Позивача таке рішення податкового органу є протиправним, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Оцінюючи правомірність рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, суд керувався критеріями, закріпленими у частині третій статті 2 КАС України, що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб`єкти.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.
Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 ПК України (далі - ПК України) передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом; податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом; виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Главою І «Спрощена система оподаткування, обліку та звітності» розділу XIV «Спеціальні податкові режими» Податкового кодексу України встановлюються правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку.
Відповідно до п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пункт 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України встановлено право юридичної особи чи фізичної особи-підприємця самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Відповідно до пунктів 291.3, 291.4 ст. 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема, до четвертої групи належать сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків (п. 291.4 ст. 291 ПК України).
В силу пп.295.9.1 п. 295.9 ст.295 Податкового кодексу України, платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298ПК України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;
розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;
відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.
Відповідно до п. 299.10 ст. 290 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2)припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298цього Кодексу;
4)якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом295.9.1пункту295.9статті295цьогоКодексу.
З матеріалів справи вбачається та підтверджується усними показами представника відповідача, що податковим органом не приймалось та не оформлялось Рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи.
Другим абзацом пп. 75.1.1. п.75.1. ст. 75 ПК України встановлено, що предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
З вище викладеного вбачається, що відповідач зобов`язаний був провести камеральну перевірку і за результатами проведення такої перевірки скласти відповідний акт і на підставі фактів зазначених в акті перевірки прийняти відповідне Рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи.
Доказами які містяться у матеріалах справи підтверджується, що відповідачем не проводилось жодної перевірки за результатами якої було прийняте Рішення про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи.
З урахуванням встановлених судом фактів, а саме не проведення відповідачем камеральної перевірки, з метою встановлення підстав для анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку четвертої групи, що вказує на відсутність у відповідача документів, які фіксували, у визначений законом спосіб, факт вчинення позивачем конкретних порушень, які стали підставою для анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку четвертої групи та відсутність письмового оформленого Рішення відповідача про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи, суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача щодо анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку четвертої групи.
Судом встановлено, що позивач документи для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подав засобами електронного документообігу 18.02.2020 року. В пакеті документів позивач подав декларацію платника єдиного податку четвертої групи з позначками типу декларації «загальна» і «звітна», і 26.02.2020 року позивач подав відповідачу декларацію платника єдиного податку четвертої групи з позначкою типу декларації «звітна».
Суд ознайомившись із деклараціями поданими позивачем 18.02.2020 року і 26.02.2020 року та доданими до них додатками встановив, що дані декларації та додані до них додатки є абсолютно тотожними за формою та змістом і відрізняються лише позначкою яка ставиться платником податків при визначені типу декларації: одна - «загальна» друга «звітна».
Згідно ст. 48 ПКУ податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту46.5статті46цьогоКодексута чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. Пунктом48.3ст.48 ПКУ встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Податкова звітність, складена з порушенням норм статті 48 ПК України, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.
Прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3та 48.4 статті 48цьогоКодексу. За умови дотримання платником податків вимог статті 49 ПК України посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття, забороняється.
В даному випадку податкова декларація з єдиного податку на поточний 2020рік була позивачем подана, отримано електронні квитанції про її прийняття, відмови в прийнятті податкової декларації зі сторони податкового органу не було. За таких обставин вважається, що податкова декларація є прийнятою.
Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідач зазначив абз. 5 п.299.10. ст.299 ПК України, відповідно до якого реєстрація платником єдиного податку може бути анульована у разі, якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом295.9.1 пункту 295.9статті295цьогоКодексу.
А відповідно до п п.295.9.1. п.295.9ст.295 ПК України платники єдиного податку четвертої групи: самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу. Отже, дана норма Податкового кодексу не уточнює яка саме декларація має бути подана, тільки зазначає , що це має бути декларація за поточний рік за встановленою формою.
Згідно ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Форма декларації про майновий стан і доходи (податкової декларації) встановлюється з урахуванням особливостей, визначених пунктом 179.9 статті 179 цього Кодексу. Форма спрощеної податкової декларації, що передбачена пунктом 49.2 статті 49 цього Кодексу, та порядок переходу платників податків на подання такої декларації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Наразі чинна форма декларації платника єдиного податку четвертої групи, яка затверджена наказом Мінфіну від 19.06.2015 р. №578.
Звітна, нова звітна, уточнююча декларації подаються відповідному контролюючому органу (за основним або неосновним місцем обліку платника) за місцем розташування земельної ділянки.
Загальна, нова загальна, уточнююча загальна декларації подаються до контролюючого органу за місцезнаходженням платника податку (за основним місцем обліку платника).
За формою та змістом ці декларації є тотожними, різниця у визначенні типу декларації.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що помилка у визначенні типу декларації (замість загальна вказано звітна чи навпаки) не може бути беззаперечною підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку, оскільки за змістом декларації «звітна» та «загальна» не відрізняються, що підтверджує порівняння «загальної» декларації, яку подав позивач 18.02.2021 року, з декларацією «звітною», яку він подав 26.02.2021 року.
Зважаючи на той факт, що пп. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України зобов`язує сільгоспвиробника для підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи щороку до 20 лютого кожного поточного року подавати до податкового органу загальну та звітну податкові декларації, а пп. 295.9.1. п. 295.9 ст. 295 та пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України, як підставу для анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, визначають факт не подання платником податкової декларації і при цьому не визначає якої саме декларації: загальної чи звітної з урахуванням положень пп. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 ПК України та того факту, що загальна і звітна декларації разом із додатками до них є абсолютно однаковими за формою та змістом документами, суд приходить до висновку, що такі неузгодженості податкового законодавства слід трактувати на користь платника податку і в даному випадку своєчасне подання позивачем однієї із двох декларації визначених пп. 298.8.1. п. 298.8. ст. 298 ПК України слід вважати як належне виконання позивачем пп. 295.9.1. п. 295.9 ст. 295 та пп. 5 п. 299.10 ст. 299 ПК України та відсутність у відповідача законних підстав для анулювання реєстрації позивача, як платника податків четвертої групи.
Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішення від 16 березня 2020 року №2795/6/06-30-54-04, то вимоги позивача про зобов`язання Відповідача внести до Єдиного державного реєстру платників єдиного податку відомості про сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» як платника єдиного податку четвертої групи на 2020 рік, підлягають задоволенню, як похідні від вже вирішеної першої вимоги.
Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх рішень.
Відповідно до частини 1статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що судові витрати Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Киківчанка" у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн. (платіжне доручення № 968 від 28.04.2020) підлягають відшкодуванню шляхом їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Головного управління ДПС у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «КИКІВЧАНКА» 2102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко