Справа № 420/8853/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8853/20

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 21.09.2017р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ішханяна Р.А.,

представника Головного управління ДПС в Одеській області Палтека В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості та зустрічним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

19.05.2020р. Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи - підприємця (надалі ФОП) ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 26905,54грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача виник податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості у розмірі 26905,54грн. внаслідок винесення податкових повідомлень-рішень №0-1520 від 24.04.2018р., №0-1520 від 15.03.2019р. та нарахування пені. Відповідно до вимог п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України на адресу підприємця податковим органом направлено податкову вимогу форми «Ф» №112664-55 від 15.07.2019р., однак сума податкового боргу самостійно не сплачена.

16.10.2020р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2018р. №0-1520 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017р. у розмірі 9674,80грн.; від 15.03.2019р. №0-1520 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2018р. у розмірі 22512,05грн.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що податкові повідомлення-рішення, на які податковий орган посилається як на підставу виникнення податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, прийнято з урахуванням помилкових даних щодо площі належного ФОП ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021р. відмовлено у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області; зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено: скасовано податкові повідомлення-рішення від 24.04.2018р. №0-1520; від 15.03.2019р. №0-1520.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що податкові повідомлення-рішення від 24.04.2018р. №0-1520, від 15.03.2019р. №0-1520 прийнято з урахуванням помилкових даних щодо площі належного ОСОБА_1 об`єкта нерухомого майна, а тому вони підлягають скасуванню.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права та просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог контролюючого органу про стягнення податкового боргу та про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником Ѕ частини нежитлової будівлі бази №1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.60-61/

24.04.2018р. Головним управлінням ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1520 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2017р. у розмірі 9674,80 грн. /а.с.15/

15.03.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-1520 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018р. у розмірі 22512,05 грн. /а.с.14/

Відповідно до розрахунку заборгованості, довідки-розрахунку заборгованості та інтегрованої картки платника (ІКП), станом на 15.05.2020р. у ОСОБА_1 наявна заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нерухомості у розмірі 26905,54 грн., що виникла внаслідок винесення податкових повідомлень-рішень №0-1520 від 24.04.2018р., №0-1520 від 15.03.2019р. та нарахування пені. /а.с.7-8/

15.07.2019р. Головним управлінням ДФС в Одеській області направлено відповідачу податкову вимогу №112664-55 про сплату податкового боргу станом на 14.07.2019р. в сумі 9674,80грн. /а.с.9/

10.04.2020 р. позивач звернувся до Подільського управління Головного управління ДПС в Одеській області із заявою про необхідність розрахунку податку на нерухоме майно саме з урахуванням дійсної площі нерухомого майна, оскільки фактично є власником майна 889,3кв.м. /а.с.65/

Листом Головного управління ДФС в Одеській області 30.07.2020р. №15742/Т/15-32-55-06-14 повідомлено ОСОБА_1 , що нарахування податку за 2017, 2018 роки проводилось з урахуванням площі будівлі 12093,50кв.м. При цьому, повідомлено позивача про недоцільність проведення перерахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018р. та попередні періоди за об`єкт нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зміни до Державного реєстру прав щодо загальної площі 889,3кв.м об`єкта внесено 26.06.2020р. /а.с.66-67/

З метою стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкової заборгованості, податковий орган звернувся до суду з даним позовом. При цьому, вважаючи протиправним податкові повідомлення-рішення, які стали підставою виникнення вказаного податкового боргу, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) передбачено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі (п.10.3 ст.10 ПК України).

Згідно п.12.3 ст.12 ПК України (в редакції, чинній на час прийняття рішення органом місцевого самоврядування) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до пп.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні ст.7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

У відповідності до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України).

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України).

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Приписами пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Як вбачається з розрахунків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017, 2018р.р. по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , а саме загальна площа нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 складає 12093,50кв.м., розмір частки у праві спільної власності 6046,75кв.м. /а.с.129-130/

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначає про помилкове визначення загальної площі нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 12093,50кв.м., оскільки дійсна загальна площа вказаного об`єкта нерухомого майна складає 889,3кв.м. /а.с.55/

Як вбачається з договору дарування від 28.10.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу Бушуєвою І.І., зареєстрованого за №1590, ОСОБА_2 (дарувальник) передав безоплатно у власність обдарованого - ОСОБА_1 Ѕ частину нежитлової будівлі бази №1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с. 60/

Право власності на вказану 1/2 частину нежитлової будівлі №1 зареєстровано Красноокнянським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 14.12.2004р., що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5838010 від 14.12.2004р. /а.с.61/.

Згідно довідки КП «Окнянське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» №52 від 31.03.2020р., при проведенні основної інвентаризації нежитлової будівлі бази №1, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якої є ОСОБА_2 1/2 та ОСОБА_1 - 1/2 (на підставі договору дарування від 28.10.2004р., посвідченого приватним нотаріусом Красноокнянського районного нотаріального округу Бушуєвою І.І., реєстр. №1590), допущено арифметичну помилку в розрахунку загальної площі вищезазначеного нерухомого майна. Загальна площа майна становить 889,3кв.м, а не 12154кв.м, а саме: літ. «А» склад - 446,8кв.м; літ «Б» - сторожка 27,7кв.м, літ. «В» - гаражі - 84,2кв.м; літ. «Г» - склад 104,8кв.м; літ. «Д» -погріб 225,8кв.м; №1-2 огорожі. /а.с.62/

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора Окнянської районної державної адміністрації Одеської області, яким на підставі вищезазначеної довідки 26.06.2020р. внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого надано копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. /а.с.64/

Крім того, 29.09.2020р. позивач звернувся до КП «Окнянське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» щодо підтвердження часу допущення арифметичної помилки у площі будівлі. /а.с.68/

Листом КП «Окнянське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» №111 від 06.10.2020р. повідомлено ОСОБА_1 , що помилка була допущена при основній інвентаризації 19.08.2004р. /а.с.69/

Отже, дійсна загальна площа нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 станом на 19.08.2004р. складала 889,3кв.м, з них частка ОСОБА_1 у праві спільної власності (1/2) 444,65кв.м.

В даному випадку має бути враховано не лише факт та дату внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але й правові підстави внесення таких змін, проведених з метою виправлення допущеної помилки органом, уповноваженим на здійснення функцій по проведенню інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Тобто в даному випадку відсутня вина платника податку у внесенні помилкових відомостей до Державного реєстру прав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про нарахування податку на площі об`єкта нерухомості, які фактично не належали ОСОБА_1 та взагалі не існували, суперечить самій суті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та меті його впровадження.

Згідно пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно довідки Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області від 11.09.2020р. №02-22/2775 ставка податку на нерухоме майно, від земельної ділянки встановлені селищною радою у 2017, 2018, 2019 та 2020р.р. у розмірі 0,1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. /а.с.63/

Відповідно до п.6.2. Положення про розміри та порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Окнянської селищної ради, затвердженого рішенням Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області від 09.07.2015р. №657-VI із змінами (чинного до 01.01.2018р.), ставки податку встановлюються для об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб 0,1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1кв.м. оподаткування. /а.с.131-138/

Згідно Положення про розміри та порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Окнянської селищної ради, затвердженого рішенням Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області від 26.10.2017р. №235-VI із змінами (чинного з 01.01.2018р.), ставки податку встановлюються для об`єктів житлової/нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб 0,1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1кв.м. оподаткування. /а.с.140-144/

При цьому, пунктом 266.6.1. ст.266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п.266.7. ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено з 01.01.2017р. мінімальну заробітну плату у розмірі 3200грн. Відтак розмір податку у 2017р. мав становити 1422,88грн. (3200/100х0,1х444,65)

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено з 01.01.2018р. мінімальну заробітну плату у розмірі 3723грн. Відтак розмір податку у 2018р. мав становити 1655,43грн. (3723/100х0,1х444,65)

Тобто, загальний розмір податку у 2017, 2018р.р. повинен був становити 3078,31грн. (1422,88+1655,43)

Як вбачається з ІКП ОСОБА_1 у період з 31.12.2018р. по 31.12.2019р., платником податків сплачено 3000грн. /а.с.163-164/

Отже, податковими повідомленнями рішеннями від 24.04.2018р. №0-1520; від 15.03.2019р. №0-1520 помилково визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017р. у розмірі 9674,80грн.; за 2018р. у розмірі 22512,05грн.

Відповідно до підпункту 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено підпунктом 14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У відповідності до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені ст.57 ПК України, відповідно до п.57.1 якої передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений п.102.4 ст.102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки, у відповідача був відсутній податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у податкового органу не було правових підстав для направлення відповідачу податкової вимоги, та звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14.07.2021р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.