Справа № 580/3512/20
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року справа № 580/3512/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання - Попельнуха Ю.І.,

за участю представників:

позивача - Кравчука С.І.,

Головного управління Національної поліції в Черкаській області - Коваленко А.П.,

управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області та Державної казначейської служби України - не з`явилися,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної казначейської служби України про скасування наказу та поновлення на посаді,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач-1), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - Головне управління - відповідач-2), Державної казначейської служби України (далі - ДКС України, відповідач-3) в якому просить:

- скасувати наказ начальника управління МВС України в Черкаській області генерал-майора Каплія М.В. від 27.11.2008 №1304 та від 23.12.2008 № 268 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас ЗС України за п. 62,66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Уманського ВП Головного управління Національної поліції;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2008 по день ухвалення рішення включно, розмір якого на момент звернення до суду становить 649404 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи рішення про звільнення позивача згідно з наказами від 27.11.2008 № 1304 та від 23.12.2008 № 268 о/с УМВС України в Черкаській області допустило порушення законодавства про працю, а також Положення № 114, Закону України "Про міліцію", Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справі України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 грудня 1991 року № 552 (чинної на час видачі оскаржуваних наказів).

Так із витягів у оскаржуваних наказів не вбачається, що перед прийняттям рішення про звільнення ОСОБА_1 було проведено службове розслідування, а саме відсутні будь-які посилання на відповідний розпорядчий документ про початок службового розслідування, відсутні відомості щодо осіб, яких було уповноважено на проведення зазначеної процедури, відповідні відомості про висновок за результатом такого розслідування. Зміст оскаржуваних наказів зводиться до імперативної складової - рішення про звільнення, при цьому не надано обґрунтувань наявності вчинення дисциплінарного порушення, що є обов`язковим, та його складових: мети, часу способу, вини, причинно-наслідкового зв`язку.

Фактично підставою для прийняття спірних наказів щодо позивача стали відомості про порушення щодо нього кримінальної справи. Хоча на той час доведеності вини позивача не було.

Оскільки, позивач вважає, що його безпідставно та незаконно звільнено, то відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, розмір якого на момент звернення до суду становить 649404 грн.

Також позивач зазначив, що при виконанні судових рішень про задоволення позовних вимог до державних органів, а органом, який здійснює виконання - ДКС України, гарантом виступає саме держава Україна.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено судом строк, протягом якого можуть бути усунуті недоліки вказані у даній ухвалі.

04 лютого 2021 року позивач подав до суду на виконання вимог вищевказаної ухвали копії документів.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.03.2021.

08 лютого 2021 року позивач подав до суду уточнення до позовних вимог.

22 лютого 2021 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому Головне управління Національної поліції в Черкаській області просило в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач службу в поліції не проходив, зі служби в поліції не був звільнений, тому немає підстав поновлювати позивача на службі в поліції, а тим більше стягувати з Головного управління на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

22 лютого 2021 року до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому Державна казначейська служба просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що стягнення з Державного бюджету України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є незаконним, оскільки згідно норм трудового законодавства відповідальність за порушення трудових прав працівника покладається виключно на роботодавця.

01 березня 2021 року Міністерство внутрішніх справ України подало до суду клопотання про залучення співвідповідача, в якому просило замінити неналежного відповідача МВС України на належного - ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області.

01 березня усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 15.03.2021.

05 березня 2021 року Міністерство внутрішніх справ України подало до суду клопотання про залишення позову без розгляду та відзив на адміністративний позов, в якому Міністерство внутрішніх справ України просило в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що позивач перебував у трудових відносинах з УМВС України в Черкаській області, а не Міністерством внутрішніх справ України.

Однак, відповідно до відомостей з ЄДРПОУ УМВС України в Черкаській області станом на 01.03.2021 перебуває у стані припинення та на теперішній час не ліквідовано, при цьому, МВС України не є правонаступником вказаних органів внутрішніх справ та не зобов`язане відповідати за дії інших юридичних осіб.

Також, МВС України зазначило, що працевлаштування колишніх працівників міліції до новоутворених після ліквідації органів внутрішніх справ установ, наприклад - Національної поліції, відповідно до законодавства України не є обов`язком МВС України та не входить до його компетенції.

Трудові відносини та служба в органах внутрішніх справ мають різну правову природу та врегульовані різним законодавством, отже передбачені загальним законодавством про працю норми і порядок вирішення спорів, що виникає при проходженні служби в органах внутрішніх справ, не розповсюджується на правовідносини з грошового забезпечення працівників міліції.

Отже, МВС України не є суб`єктом владних повноважень, який уповноважений здійснювати виплату грошового забезпечення на користь позивача, у тому числі за час вимушеного прогулу.

15 березня 2021 року позивач подав до суду клопотання про здійснення судового розгляду справи, призначеної на 15.03.2021 об 11 год. 00 хв. без участі представника позивача та відповіді на відзиви, в якій зазначив, що при виконанні судових рішень про задоволення позовних вимог до державних органів, яким у даному випадку є Міністерство внутрішніх справі в особі управління МВС України у Черкаській області, а органом, який здійснює виконання - ДКС України, гарантом виступає саме держава.

Також позивач зазначив, що ліквідація державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року підготовче засідання у справі відкладено на 05.04.2021.

16 березня 2021 року представник ДКСУ у Черкаській області подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

05 квітня 2021 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 580/3512/20 на тридцять днів, а усною ухвалою відкладено підготовче засідання до 12.04.2021.

09 квітня 2021 року представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив здійснити у справі відповідача, а саме: МВС України на належного управління МВС України в Черкаській області та залучити у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - МВС України.

Також 09 квітня 2021 року представник позивача подав адміністративний позов у новій редакції, у якому відповідачами вказані управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Головне управління Національної поліції в Черкаській області та Державна казначейська служба України, а позовні вимоги такі:

- скасувати накази начальника управління МВС України в Черкаській області генерал-майора Каплія М.В. від 27.11.2008 № 1304 та від 23.12.2008 № 268 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас ЗС України за п. 62,66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Уманського МВ УМВС України в Черкаській області;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2008 по день ухвалення рішення включно, розмір якого на момент звернення до суду становить 649404 грн.

Усною ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.04.2021, занесеною до протоколу судового засідання, замінено МВС України на належного відповідача - управління МВС України в Черкаській області, відмовлено в задоволення клопотання про залучення МВС України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача та відкладено підготовче засідання до 29.04.2021.

23 квітня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи (та зняття копій матеріалів справи).

27 квітня 2021 року управління МВС України в Черкаській області подало до суду клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та відзив на адміністративний позов, в якому управління МВС України в Черкаській області просило в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що підставою для звільнення позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягала у вчиненні дій, які дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, несумісний з перебуванням на службі в ОВС.

Відповідно до довідки помічника судді від 29.04.2021, судове засідання у справі № 580/3512/20 не відбулося, оскільки суддя перебував на нараді за участю голови касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

12 травня 2021 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій додаткових доказів по справі та відповідь на відзив УМВС України в Черкаській області, в якій зазначив, що відносно позивача винесено виправдовуваний вирок суду, із змісту якого вбачається, що всі інкриміновані йому діяння, а також порушення пунктів 62, 66 положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ є безпідставними.

Також, позивач наголосив, що накази не мстять відомостей про наявність розпорядчого документу про призначення службового розслідування, а також відомості про опитування осіб, стосовно яких воно проводилось, як того вимагає Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджених наказом міністерства внутрішніх справ України від 06 грудня 1991 року № 552.

Також позивач подав до суду заперечення на клопотання УМВС України в Черкаській області про залишення адміністративного позову без розгляду.

Усною ухвало Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, занесеною до протоколу судового засідання, відкладено підготовче засідання до 24.05.2021.

19 травня 2021 року УМВС України в Черкаській області подало до суду заперечення на відповідь.

20 травня 2021 року представник позивача подав до суду доповнення до відповіді на відзив УМВС України в Черкаській області.

Усними ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, занесеними до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволення клопотання УМВС України в Черкаській області про залишення позовної заяви без розгляду та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 03.06.2021.

31 травня 2021 року УМВС України в Черкаській області подало до суду супровідним листом додаткові докази по справі.

03 червня 2021 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи копій додаткових доказів п справі.

Усною ухвало Черкаського окружного адміністративного суду від 03.06.2021, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2021.

Усною ухвало Черкаського окружного адміністративного суду від 17.06.2021, занесеною до протоколу судового засідання, оголошено перерву у підготовчому засідання до 01.07.2021.

У судовому засіданні 01 липня 2021 року представник позивача просив адміністративний позов задовольнити повністю, а представники відповідачів - відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 органом досудового слідства обвинувачувався в тому, що він, працюючи на посаді старшого слідчого відділу Уманського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справі України в Черкаській області, маючи спеціальне звання капітан міліції, являючись представником влади, службовою особою, яка займає відповідне становище в системі правоохоронних органів, і наділена лише їй властивими повноваженнями у кримінальному судочинстві при провадженні досудового слідства, самостійно приймати всі рішення про спрямовання слідства і про провадження слідчих дій, в період серпень-жовтень 2008 року при проведенні досудового слідства у кримінальній справі № , порушеній щодо ОСОБА_2 за фактом шахрайських дій, вступиш в змову з слідчим відділу розслідувань ДТП СУ УМВС України в Черкаській області підполковником міліції ОСОБА_3 , неодноразового одержував хабара від ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з наказу начальника управління МВС України в Черкаській області № 1304 від 27.11.2008 про надзвичайну подію за участю старшого слідчого СВ Уманського МВ УМВС ОСОБА_1. та слідчого відділу розслідування ДТП СУ УМВС ОСОБА_3 та покарання винних, наказано за вчинення дій, що дискредитують звання працівника міліції, зокрема позивача звільнити за п. п. 62, 66 (за дискредитацію) Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

23 грудня 2008 року відповідно до витягу з наказу начальника управління МВС України в Черкаській області за 2008 рік (Уманський МВ УМВС) звільнено з ОВС в запас ЗС України за п. 62, 66 (за дискредитацію) Положення капітана міліції ОСОБА_1 - старшого слідчого відділення Уманського МВ УМВС. Підстава: наказ УМВС від 27.11.2008 № 1304, подання Уманського МВ, рішення керівника УМВС.

Згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 31.03.2017 у справі №694/2216/14-к підсудного ОСОБА_1 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбачуваного частиною 2 статті 368 КК України, визнати не винним і по суду виправданим через недоведеність його участі у вчиненні даного злочину.

Позивач вважає дані накази протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Під час вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про міліцію" від 20 грудня 1990 року № 565-XII (далі - Закон 565-XII, у редакції на момент винесення оскаржуваних наказів) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України РСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення, у редакції чинній на момент винесення оскаржуваних наказів).

Відповідно до статті 3 Закону 565-XII діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Згідно зі статтею 20 Закону 565-XII працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Законні вимоги працівників міліції є обов`язковими для виконання громадянами і службовими особами. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам. Ніхто інший, за винятком уповноважених службових осіб, у передбачених законом випадках не вправі втручатися в законну діяльність працівника міліції.

Статтею 18 визначено, що Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення, у редакції чинній на момент винесення оскаржуваних наказів).

Відповідно до пункт 62 Положення звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:

а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 64 Положення визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема через службову невідповідність та за порушення дисципліни.

Згідно з пунктом 66 Положення особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Пунктом 67 Положення визначено, що особи рядового або начальницького складу, притягнуті до відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, пов`язаного з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", або кримінального правопорушення, підлягають звільненню із служби в органах внутрішніх справ у триденний строк з дня надходження до органу внутрішніх справ копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили.

У пункті 66 Положення визначено спеціальну підставу для припинення служби, яке відбувається у формі звільнення, а саме - вчинення дій, що дискредитують звання рядового і начальницького склад.

Визначаючи підстави для застосування даного пункту, необхідно виходити з того, що поняття "дискредитація" перебуває у тісному зв`язку із поняттям "дотримання морально-етичних норм" та передбачає дії, спрямовані на порушення правил професійної етики та моралі, закріплених у нормативно-правових актах спеціального законодавства, які пред`являються до осіб під час здійснення ними службових функцій та у повсякденному житті.

Такі проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до працівника органів внутрішніх справ, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого типу стягнення - звільнення зі служби.

Дана правова позиція узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 20 жовтня 2015 року №21-2440а15 та №21-2103а15, від 12 квітня 2018 року у адміністративній справі № 815/3636/15.

Суд встановив, що підставою для звільнення позивача слугувало порушення ним норм службової та професійної етики, нехтування інтересами служби, що призвело до дискредитації звання працівника міліції та порушення кримінальної справи.

Посилання позивача на відсутність щодо нього обвинувального вироку, яким може бути підтверджено факт вчинення ним кримінального правопорушення, є необґрунтованим, оскільки застосування до особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення, законодавець не пов`язує із набранням законної сили вироком суду по кримінальній справі.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ є окремою підставою для звільнення, яке не пов`язано із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду.

Суд також зазначає, що наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в органах внутрішніх справ, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 66 Положення у разі встановлення службовою перевіркою дій, що підривають довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби.

Відтак накази УМВС України в Черкаській області від 17.11.2008 № 1304 та від 23.12.2008 № 268 о/с є правомірними та не підлягають до скасування.

Позовні вимоги про поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Уманського МВ УМВС України в Черкаській області та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вищенаведеної, а тому не можуть бути задоволені.

Під час розгляду справи суд враховує інші обґрунтування необхідності задоволення позовних вимог, однак зазначає, що встановлені судом обставини та наведені норми законодавства є достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РОНКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач-1 - управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, );

3) відповідач-2 - Головне управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, );

4) відповідач-3 - Державна казначейська служба України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 12.07.2021.

Суддя В.О. Гаврилюк