Справа № 160/7045/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 липня 2021 року Справа № 160/7045/21

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Кальника В.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Шимановської О.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Лісового Д.О.,

представника відповідача Скляр Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання Криворізької міської ради про залишення без розгляду адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнати незаконним, протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради №2494 Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу,-

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2021 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Криворізької міської ради, в якому просить суд:

- визнати незаконним, протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради №2494 Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року клопотання Криворізької міської ради про розгляд адміністративної справи №160/7045/21 у порядку загального позовного провадження задоволено. Подальший розгляд справи №160/7045/21 ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

15.06.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній просить залишити без розгляду позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 №2494 Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу.

В підготовчому засіданні 12.07.2021 року представник відповідача клопотання заявлене у відзиві та клопотання від 01.07.2021 року про залишення позовної заяви без розгляду підтримав та наполягав на його задоволенні.

Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду мотивував тим, що позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у справі № 160/7045/21 подана з пропуском строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, має бути залишена без розгляду на підставі статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, рішенням Криворізької міської ради від 22.12.2004 №2494 «Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» (далі - Рішення №2494) було затверджено грошову оцінку земель міста Кривий Ріг для застосування з 1 січня 2005 року. В подальшому на виконання вимог законодавства щодо періодичності проведення нормативної грошової оцінки земель міста відповідачем було прийнято рішення №3884 від 14.05.2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» (далі - Рішення №3884), відповідно до п. 5 якого Рішення №2494 втратило чинність.

24.06.2015 Криворізькою міською радою аналогічно було прийнято рішення №3728 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» (далі - Рішення №3728), яке набуло чинності з 01.01.2016 року та є чинним до цього часу, в судовому порядку нечинним не визнавалося, а відтак є обов`язковим для застосування та виконання всіма розташованими на території міста Кривого Рогу органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово на ній проживають, що у свою чергу виключає одночасну з цим чинність Рішення №2494. Зазначає, що згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному, та звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі. З урахуванням вищевикладеного, представник відповідача зазначає, що немає жодних підстав вважати оскаржуване Рішення №2494 чинним, відповідно до чого і можливість його оскарження виключається. Також, зазначає, що за правилами частини третьої статті 264 КАС України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом усього строку їх чинності. А отже, оскаржувати можна чинні, активні нормативно-правові акти, а відтак не підлягають оскарженню нормативно-правові акти, які втратили чинність. У зв`язку з наведеним представник відповідача зазначає, що є наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

В судовому засіданні 12.07.2021 року позивач та представник позивача зазначили, що не погоджуються із позицією Криворізької міської ради, що з урахуванням ст. 18 «Про оцінку земель» після спливу 5-7 років не застосовується для обрахунку плати за землю нормативна грошова оцінка земель, адже зміст ст. 18 «Про оцінку земель» виглядає наступним чином: Стаття 18. Порядок проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". Тобто, дана норма ст. 18 «Про оцінку земель» не є присічною і не містить наслідків не проведення повторної нормативно грошової оцінки земель після 5-7 років. Так само, зазначений Закон не передбачає, що у разі не проведення нормативної грошової оцінки після спливу 5-7 або 7-10 років дія такої нормативної грошової оцінки припиняється чи така нормативна грошова оцінка автоматично втрачає чинність та не зазначено, що після спливу 5-7 або 7-10 років нормативну грошову оцінку неможливо застосовувати. Також, ст. 18 «Про оцінку земель» не передбачає, що після спливу 5-7 або 7-10 років рішення органу місцевого самоврядування про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів втрачає чинність. Тобто, на законодавчому рівні після спливу 5-7 або 7-10 років не заборонено застосувати таку нормативну грошову оцінку. Додатково зазначає, що у листі Державного комітету України з питань земельних ресурсів від 10.03.2009 р. № 14-22-7/2191, періодичність проведення нормативної грошової оцінки земель повинна відповідати вимогам Закону України «Про оцінку земель». Разом з тим, враховуючи відсутність коштів на проведення робіт з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів як у державному, так і в місцевому бюджетах, Держкомзем вважає за можливе продовження видачі витягів з нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, термін дії яких відповідно до законодавства закінчився (у разі відсутності рішення відповідного у місцевого самоврядування про припинення її дії).

Позивач зазначив, що 22.12.2004 р. відповідачем затверджено оскаржуване рішення №2494 «Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу і яким введено в дію з 01.01.2005 р. грошову оцінки земель міста Кривого Рогу.

14.05.2010 року Криворізькою міською радою, як органом місцевого самоврядування було прийнято рішення №3884 «Про затвердження технічної документації з нормативно грошової земель міста Кривого Рогу», яким затверджено кореговану технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу. Пунктом 5 рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 року за № 3884 вирішено вважати таким, що втратило чинність, рішення міської ради від 22.12.2004 № 2494 "Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривий Ріг». Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 по справі №2а-423/10/0408 рішення Криворізької міської ради від 14.05.2010 року за № 3884 визнано нечинним, оскільки рішення було прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України (регуляторної процедури) та одночасно цим рішенням порушено охоронювані законодавством України права та інтереси позивача, та усіх землекористувачів міста, що в свою чергу призвело до негативних наслідків для всіх громадян міста. Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року по №2а-423/10/0408 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012 року. З огляду на визнання нечинним у судовому порядку рішення Криворізької міської ради № 3884 від 14.05.2010 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривий Ріг", відновило свою дію рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 № 2494 «Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривий Ріг". Після скасування рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 3884 від 14.05.2010 р. автоматично поновило свою дію попереднє рішення Криворізької міської ради № 2494 від 22.12.2004 р., яке наразі жодним чином не скасовано у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень закон передбачає особливий порядок адміністративного провадження, який встановлений статтею 264 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до змісту частини першої цієї статті, такий порядок поширюються на розгляд адміністративних справ щодо законності (крім конституційності) постанов та розпоряджень Кабінету Міністрів України, постанов Верховної Ради Автономної Республіки Крим; законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

Однак, наведене положення процесуального законодавства має застосовуватись в логічному взаємозв`язку з частиною другою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, яка закріплює, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

При цьому, судом враховується, що відповідно до частини третьої статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правові акти можуть бути оскаржені до адміністративного суду протягом всього строку їх чинності.

Разом з тим, наведе положення процесуального законодавства має застосовуватись з частиною другою статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України, яка закріплює, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Системний аналіз наведених правових норм, дає підстави для висновку, що нормативно-правовий акт може бути оскаржено такими особами в незалежності від дати прийняття оскаржуваного акту, але в межах визначеного загальними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України строку, який обраховується з дати, коли даний нормативно-правовий акт застосовано до позивача, або з моменту набуття позивачем статусу суб`єкта правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Оцінюючи надану відповідь на відзив та надані в судовому засіданні 12.07.2021 року пояснення, в яких позивач та його представник зазначають про дотримання строку звернення до суду, суд приходить до висновку про відсутність в них вмотивованих посилань на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України. А отже, причини пропуску строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними.

Одночасно суд вважає за доцільне наголосити на тому, що до суду позовна заява направлена позивачем засобами поштового зв`язку 29.04.2021 року.

При цьому, як вже було зазначено, відповідачем було прийнято рішення №3884 від 14.05.2010 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу», відповідно до п. 5 якого рішення Криворізької міської ради № 2494 від 22.12.2004 р. втратило чинність.

Оскаржуваний позивачем нормативно-правовий акт - рішення Криворізької міської ради № 2494 від 22.12.2004 р. на день надходження до суду позовної заяви і вирішення питання про відкриття провадження у справі втратило свою чинність.

На підставі вищевикладеного, суд не погоджується з позивачем, що рішення Криворізької міської ради від 22.12.2004 №2494 Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу є чинним. Позивачем не доведено той факт, що лише зараз він дізнався про порушення прав. Крім того, позивачем не надано клопотання про поновлення строку в порядку частини 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгі»).

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, п. 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, п. 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Поняття «особа повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу

З огляду на предмет оскарження у даному провадженні - рішення Криворізької міської ради №2494 Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу, та зважаючи на дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом - 30.04.2021 року, тобто, з пропуском визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, а також враховуючи недоведеність існування підстав вважати причини пропуску строку поважними, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 183, 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Криворізької міської ради про залишення адміністративного позову без розгляду - задовольнити.

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Криворізької міської ради про визнати незаконним, протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради №2494 Про затвердження та застосування грошової оцінки земель міста Кривого Рогу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку та у строки, встановлені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 13.07.2021.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

13.07.2021

Ухвала набрала законної сили 13 липня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник