Справа № 540/1829/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1829/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Херсонської області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської міської ради від 02.04.2021р. №185 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, орієнтовною площею 600м2, що розташована по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- зобов`язати Херсонську міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 600м2. що розташована по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду по цій справі, шляхом зобов`язання Херсонської міської ради подати до суду звіт про виконання судового рішення;

- стягнути з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на наступні обставини. Так, 15.10.2020р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 600м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки - АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (цільове призначення - землі житлової та громадської забудови), яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до заяви позивача. Проте, з офіційного сайту міської ради дізнався про те, що 02.04.2021р. 6 сесією Херсонської міської ради 8 скликання прийнято рішення №185, яким позивачу було відмовлено у задоволені вказаної заяви. Відмова мотивована невідповідністю містобудівній документації згідно приписів ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Проте, з графічних матеріалів, доданих до клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, вбачається, що бажана земельна ділянка відноситься до житлової зони садибна житлова забудова. Відтак, з огляду на необґрунтованість відмови міськради у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) відповідної земельної ділянки, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 30.04.2021р. провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного без повідомлення учасників справи.

07.06.2021р. відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідач не погоджується із позицією, викладеною у позовній заяві, оскільки, бажана для отримання позивачем земельна ділянка, яка орієнтовно знаходиться у АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , перебуває у санітарно-захисній зоні трансформаторної електричної підстанції АТ «Херсонобленерго» ПС 35/10кВ «Степова», з відповідними обмеженнями забудови прилеглої до неї території 10 метрів. Відтак, відповідач наголошує на правомірності відмови позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) відповідної земельної ділянки, тому вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

15.10.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради Херсонської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 600м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (цільове призначення - землі житлової та громадської забудови).

До зазначеної заяви позивачем додано копію паспорту та реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 , витяг з публічної кадастрової карти України і витяг з плану зонування території м. Херсона.

Рішенням 6 сесії Херсонської міської ради Херсонської області 8 скликання від 02.04.2021р. №185 «Про розгляд заяв щодо дозволу на розроблення проектів землеустрою стосовно відведення у власність вільних від забудови земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки), під будівництво індивідуальних гаражів, щодо затвердження землевпорядної документації та передачі у власність земельних ділянок» позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку із невідповідністю містобудівній документації Планові зонування території міста Херсон, затвердженому рішенням міської ради від 20.02.2015р. №1724 (земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні, поруч із наявною електричною підстанцією АТ «Херсонобленерго», ПС 35/10 кВ «Степова», з відповідними обмеженнями забудови прилеглої до неї території 10 метрів, які встановлюються вздовж кабельних ліній електропередачі та навколо електропідстанцій для забезпечення нормальних умов експлуатації, запобігання ушкодженням, а також зменшення їхнього негативного впливу на людей, довкілля та суміжні землі) та Генеральному планові міста Херсон, затвердженому рішенням міської ради від 26.12.2003р. №443 (дана територія визначена як землі спецпризначення для підприємств, закладів і організацій державних органів виконавчої влади з питань оборони та безпеки).

Не погоджуючись з правомірністю вказаної відмови ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України), регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом (ст.40 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

З огляду на наведені вище норми ЗК України, позивач має право на набуття права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Частиною 7 вказаної статті Кодексу встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Водночас, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключно з підстав, встановлених ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Як вбачається зі змісту спірного рішення підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 600м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , стало посилання міської ради на невідповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації.

Херсонська міська рада посилається на те, що відповідно до Плану зонування території міста Херсона, затвердженого рішенням міської ради від 20.02.2015р. №1724, заявлена земельна ділянка розташована за межами садибної житлової забудови Ж-1, поруч з існуючою електричною підстанцією АТ «Херсонобленерго», ПС 35/10кВ «Степова» з відповідним обмеженням забудови прилеглої до неї території - 10 метрів.

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не надано належних доказів, що бажана до отримання позивачем земельна ділянка знаходиться поруч з існуючою електричною підстанцією АТ «Херсонобленерго», ПС 35/10кВ «Степова» з відповідним обмеженням забудови прилеглої до неї території - 10 метрів. Доданими до відзиву копіями документів (викопіювання зі Схеми енергопостачання, копія топографічної зйомки по АДРЕСА_1 ) наведений висновок суду не спростовується.

В свою чергу, як слідує з наданих позивачем викопіювань з містобудівної документації, земельна ділянка, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою якої ОСОБА_1 звернувся до Херсонської міської ради, знаходиться в житловій зоні садибній житловій забудові та означена світло-жовтим кольором з позначкою Ж-1.

При вирішенні спору суддя враховує, що передача (надання) земельної ділянки у власність, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.02.2018р. по справі №545/808/17.

На підставі викладеного суд доходить висновку про незаконність рішення Херсонської міської ради від 02.04.2021р. №185 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 600м2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовне місцезнаходження земельної ділянки: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та, у зв`язку з цим існують підстави для його скасування у відповідній частині.

З огляду на те, що позивач звернувся до суб`єкта владних повноважень - органу місцевого самоврядування з приводу надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо безоплатного відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, тобто, користуючись правом передбаченим ч. 6 ст. 118 ЗК України, в межах ст. 121 ЗК України, а відповідач, в свою чергу, оскаржуваним рішенням, відмовив йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою всупереч вимогам чинного законодавства, суд вважає, що ефективним в даному конкретному випадку може бути лише такий спосіб захисту порушених прав та свобод позивача, як зобов`язання Херсонської міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 600м2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Саме такий спосіб захисту порушених інтересів, прав та свобод позивача забезпечить їх повне поновлення та унеможливить необхідність повторного звернення ОСОБА_1 до суду.

Відповідач вказує на те, що зобов`язання Херсонської міської ради прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, є втручання в дискреційні повноваження органу державної влади, що є недопустимим.

Суд не приймає до уваги такі доводи відповідача та зазначає, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

У даній справі повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України. Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.02.2019р. по справі №814/702/17.

Також, суддя звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція колегії суддів узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015р. у справі №21-1465а15 та Верховним Судом у постанові від 22.12.2018р. у справі №804/1469/17.

Таким чином, доводи відзиву Херсонської міської ради висновків суду по суті спору не спростовують.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так як позивачем не надано доказів, які б свідчили про можливість невиконання рішення суду відповідачем, суд приймає рішення про відмову у задоволенні наведеної вимоги позивача.

Таким чином, адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому враховуючи те, що основну частину позовних вимог судом задоволено, суд вирішив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача сплачений позивачем судовий збір у сумі 908 грн. на його користь.

Варто зауважити на тому, що у період з 27.05.2021р. по 08.06.2021р. включно головуючий суддя по справі був тимчасово непрацездатним, а з 09.06.2021р. по 09.07.2021р. включно перебував у відпустці (10-11.07.2021р. включно вихідні дні), у зв`язку із чим судове рішення ухвалено датою, що вказана у його вступній частині.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 237, 242 - 246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Херсонської міської ради (, 73503, м. Херсон, просп. Ушакова, 37) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Херсонської міської ради від 02.04.2021р. за №185 у частині відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку для відведення у власність, орієнтовною площею 600м2, що розташована по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зобов`язати Херсонську міську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 600м2, що розташована по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

У задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання Херсонської міської ради подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Херсонської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908, шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 109020100