Справа № 520/12976/2020
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 520/12976/2020

адміністративне провадження № К/9901/23683/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шевцової Н.В., перевірив касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі №520/12976/2020 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Харківської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Господарського суду Харківської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ голови Господарського суду Харківської області від 28.04.2020 № 22 "Про внесення змін до наказу № 16 від 27.02.2020 "Про умови оплати праці на 2020 рік";

- визнати протиправними дії Господарського суду Харківської області щодо нарахування та виплати судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 до 27.08.2020 із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320 грн згідно з частиною третьою статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-IX від 13.04.2020 (в редакції, яка діяла з 18.04.2020 до 27.08.2020);

- зобов`язати Гоподарський суд Харківської області нарахувати та сплатити невиплачену суддівську винагороду судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"у розмірі 97666,72 грн, з яких: 17445 грн за травень 2020 року, 33145,50 грн за червень 2020 року, 36027,72 грн за липень 2020 року, 11048,50 грн за серпень 2020 року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині нарахування та сплати суддівської винагороди за один місяць.

10 листопада 2020 року рішенням Харківського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Господарського суду Харківської області щодо нарахування та виплати судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 до 27.08.2020 із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320 грн згідно з частиною третьою статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-IX від 13.04.2020 ( в редакції, яка діяла з 18.04.2020 до 27.08.2020).

Зобов`язано Господарський суд Харківської області нарахувати та сплатити невиплачену суддівську винагороду судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у розмірі 97666,72 грн, з яких: 17445 грн за травень 2020 року, 33145,50 грн за червень 2020 року, 36027,72 грн за липень 2020 року, 11048,50 грн за серпень 2020 року.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, Державною судовою адміністрацією України подано апеляційну скаргу до Другого апеляційного адміністративного суду.

19 лютого 2021 року ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закрито апеляційне провадження у справі № 520/12976/2020 за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 року.

На вказану ухвалу суду апеляційної інстанції Державною судовою адміністрацією України подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 29 червня 2021 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

В касаційній скарзі Державною судовою адміністрацією України зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Отже, Державна судова адміністрація України у касаційній скарзі зазначила наявність підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, яка застосовується при оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, тоді як заявник касаційної скарги оскаржує судове рішення, зазначене у частині третій цієї статті, підстави оскарження яких зазначені в абзаці 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Посилання заявника касаційної скарги на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, яка застосовується при оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є безпідставним, оскільки Державна судова адміністрація України оскаржує судові рішення, зазначені у частині третій статті 328 КАС України, підстави оскарження яких визначені абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Разом з тим, абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Доводи касаційної скарги Державної судової адміністрації України зводяться до не згоди з судовим рішенням суду апеляційної інстанцій з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Проте, Державна судова адміністрація України не обґрунтувала, які саме норми матеріального права неправильно застосовані судом чи які норм процесуального права порушені.

У касаційній скарзі Державною судовою адміністрацією України не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку, визначені абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не наведено які саме порушення норм матеріального чи процесуального права допущені судом, із зазначенням конкретної норми права (пункт, частина, стаття) закону або іншого нормативно-правового акта.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Подана касаційна скарга відповідача містить, виклад обставини справи, цитати нормативних актів, посилання на постанови Верховного Суду та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження, а тому не викладення у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та не викладення з належним обґрунтуванням заявником у касацій скарзі підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі, визначених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не обґрунтовано, які саме норми матеріального права неправильно застосовані судом чи які норм процесуального права порушені, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної судової адміністрації України на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі №520/12976/2020 за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Харківської області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова