Справа № 199/1690/21
Суддя: Богун О. О.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/1690/21
(2-а/199/33/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Богун О.О.

за участю секретаря Емріх Ю.П.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Пономаренко Сергія Юрійовича та Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до інспектора роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Пономаренко Сергія Юрійовича та Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області із адміністративним позовом про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2021 року, близько 00 годин 10 хвилин він, керуючи автомобілем LEXUS LX 470, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по Слобожанському шосе у напрямі вул. Бабенко у смт. Слобожанське. Під час руху ОСОБА_1 дотримувався правил дорожнього руху, рухався в крайній правій смузі із допустимою швидкістю.

В районі вулиці Бабенко смт. Слобожанське в дзеркалі заднього виду побачив автомобіль поліції із увімкненими проблисковими маячками синього кольору та почув спеціальний звуковий сигнал. Виконуючи вимогу співробітників поліції, ОСОБА_1 відразу зупинився на правому узбіччі проїзної частини.

Після зупинки до ОСОБА_1 підійшов співробітник поліції, який належним чином не представився, свою посаду, звання не назвав та звернувся до нього, назвавши прізвище, ім`я та по батькові, що дуже здивувало позивача. Після чого, поліцейський повідомив, що на його думку, ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху, а саме при здійсненні зміни напряму руху на увімкнув світловий покажчик повороту, таким чином порушив п. п. 9.2 та 9.4 Правил Дорожнього Руху України (далі ПДР України). Позивач зазначає, що вказане твердження інспектора не відповідало дійсності, оскільки він напрямок руху не змінював та тривалий час рухався у крайній праві смузі.

Після чого, інспектор поліції висловив позивачу свою вимогу пред`явити йому для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, а саме: посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

ОСОБА_1 не відмовляючись від співпраці з інспектором поліції та виконання лише його законних вимог, але розуміючи, що ПДР він не порушував та адміністративного правопорушення не вчиняв, запропонував інспектору розпочати розгляд справи про адміністративне правопорушення у встановленому Законом порядку та погодився у такому випадку надати йому всі необхідні документи.

Однак інспектор поліції відмовився розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП за фактом порушення п.п. 9.2 та 9.4 ПДР України та надати ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 268 КУпАП докази вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки, на думку позивача, вони відсутні.

На вимогу ОСОБА_1 діяти виключно в рамках Закону та повідомити його про реальну причину зупинки, а також звідки відомі його персональні данні, інспектор почав звинувачувати його у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння, хоча це повністю не відповідало дійсності.

В подальшому, у зв`язку із тим, що співробітники поліції поводили себе нахабно та зневажливо по відношенню до водія ОСОБА_1 та його пасажирів, відмовлялись повідомити причину зупинки та через сварку, яка виникла у із пасажиром автомобіля, склалась конфліктна ситуація. В результаті, співробітники поліції без попередження застосували до позивача фізичну силу, повалили на землю та застосували спеціальні засоби - одягли на руки кайданки.

Після зазначених подій ОСОБА_1 посадили в службовий автомобіль співробітників патрульної поліції та доставили до відділення поліції № 8.

Позивач зазначає, що як на місці зупинки, так у подальшому і у відділенні поліції № 8 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо нього не виносилась, справа за вказаним фактом не розглядалась, отже на його думку вимога інспектора патрульної поліції про пред`явлення документів була неправомірною, а він не був зобов`язаний виконувати незаконну вимогу.

ОСОБА_1 про те, що відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього рух, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 791730 за ч. 1 ст. 126 КУпАП стало відомо лише 23.02.2021 з відповіді Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на запит його представника, отже участі у розгляді справи за вказаним фактом він не брав, з матеріалами справи не ознайомлювався, пояснення та докази не надавав, був позбавлений можливості надавати клопотання. Таким чином, вважає, що при розгляді зазначеної справи та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення було порушено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто порушено вимоги ст. 268 КУпАП.

Посилаючись на вище викладене позивач просить суд визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Пономаренка С.Ю. щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 791730 від 12 лютого 2021 року та постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП1 8 № 791730 від 12 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. скасувати.

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу у його відсутність про, що надав відповідну заяву.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції Дніпропетровській областінадав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов є необґрунтованим, вказував на правомірність дій інспектора та постанови, та відповідність нормам законодавства.

Відповідач інспектор роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Пономаренко Сергій Юрійович надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позов є необґрунтованим, вказував на правомірність своїх дій та постанови, та відповідність нормам законодавства.

Судом встановлено, 12.02.2021 року інспектор роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Пономаренко Сергій Юрійович виніс постанову серії ДП18 №791730 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.126 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., у якій зазначив, що 12.02.2021 року о 00.55 год. у смт. Слобожанське по вул. Бабенко, водій не пред`явив посвідчення водія.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Також, суд звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на Відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 по справі N 524/5536/17, від 17.07.2019 по справі N 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі N 524/9716/16-а.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Суд звертає увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Слід зауважити, що відповідно до вимог статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

За п. 1 ст. 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідно до ч. 2ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивачем у позовній заяві було визнано не надання на вимогу поліцейського посвідчення водія для перевірки.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимогстатті 283цього Кодексу

У відповідно до п. 1 розділу III Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції" N 1395, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніхсправ України від 06.11.2015 N 1376,справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Положеннями ст. 283 КУпАП визначено вимоги до постанови у справі про адміністративне правопорушення, стаття 284 КУпАП визначає види постанов по справі про адміністративне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративно відповідальності інспектор поліції діяв в межах зазначених вимог Закону, надав оцінку всім зібраним фактичним даним щодо виниклих подій, прийняв обґрунтоване рішення про необхідність притягнення особи до адміністративної відповідальності. Отже складена постанова відповідає встановленим вимогам чинного законодавства, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 20, 77, 242, 243-244, 263, 286 КАС України, суд, ст.ст. 9, 122, 251, 247, 258, 280 КУпАП України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Пономаренко Сергія Юрійовича та Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.О. Богун

07.07.2021