Справа № 520/15515/2020
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р. Справа № 520/15515/2020

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Шевченко О.В.,

при секретарі - Король Д.О.,

за участі представників:

позивача - Ткачук О.Л., відповідача - Бирки Ю.В., Морозова А.О., Сапелкіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНПРОДУКТ" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНПРОДУКТ" (податковий номер 32577712), з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020, № 7 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020 на суму 72 948,96 грн, № 8 від 12.03.2020, № 8 від 12.03.2020, № 8 від 12.03.2020, які прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Судом встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті щодо приватного підприємства «Парфюм» (податковий номер 30236144), яке згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.04.2020 припинено, шляхом його приєднання до ТОВ «РЕГІОНПРОДУКТ».

Відповідно до ч. 4 ст. 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до частини 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливість оскарження податкових-повідомлень рішень ПП «Парфюм» його правонаступником ТОВ «РЕГІОНПРОДУКТ».

Ухвалою суду від 11.11.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Представником відповідача надано до суду відзив на позов та додаткові пояснення, в яких він заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, доводи адміністративного позову та заперечень проти нього, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та, керуючись нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Харківській області у зв`язку з надходженням відомостей щодо припинення діяльності ПП «Парфюм», шляхом приєднання, проведено позапланову виїзну документальну перевірку ПП «Парфюм» (податковий номер 30236144), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 11.12.2019 № 2918.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено акт від 16.01.2020 №112/20-40-05-08-09/30236144 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Парфюм», яким встановлено порушення:

· п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 90 582 грн та зменшено від`ємного значення об`єкту оподаткування на суму 1 067 472 гривні;

· п.198.1, п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 807 923 гривні;

· п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України, ПП «Парфюм» не склало зведені податкові накладні на не використані у господарській діяльності товари, та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкові накладні на суми податкових зобов`язань з ПДВ 166 957 гривень;

· п.п.168.1.4. п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.п.176.2 «а» п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, в частині несвоєчасного перерахування військового збору при виплаті доходу за період з 18.12.2018 по 30.01.2019 у загальній сумі 58 835,75 гривень.

На підставі висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2020 №112/20-40-05-08-09/30236144 відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

· №08 від 06.02.2020 на загальну суму 124 47,50 грн, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 99 582 грн та застосовано штрафні санкції на суму 24 895,50 гривень.

· №08 від 06.02.2020, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 067 472,00 грн за три квартали 2019 року.

· №08 від 06.02.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 807 923 гривні.

· №08 від 06.02.2020, яким застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на загальну суму 80 708,89 гривень.

· №7 від 06.02.2020, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 41 070,01 грн та пеню у розмірі 1 060,54 грн., на загальну суму 42 130,55 грн, за несвоєчасне перерахування військового збору.

Також, судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області у зв`язку з надходженням відомостей щодо припинення діяльності ПП «Парфюм» (податковий номер 30236144), шляхом приєднання, проведена позапланова виїзна документальна перевірка підприємства, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 27.12.2019 по 17.02.2020, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 12.02.2020 № 854.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складено акт від 02.03.2020 № 590/20-40-05-08-09/30236144 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Парфюм», яким встановлено порушення:

· п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 60 818 грн;

· п.198.1, п.198.3, абз. г) п.198.5, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень 2020 року в сумі 423 210 грн;

· п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, ПП «Парфюм» порушило терміни реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) у Єдиному реєстрі податкових накладних за грудень 2019 року на суму ПДВ 53 162,00 гривні.

На підставі висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 02.03.2020 №590/20-40-05-08-09/30236144 відповідачем винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

· №8 від 12.03.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на суму 60 818 грн та застосовано штрафні санкції у розмірі 30 409,00 гривень;

· №8 від 12.03.2020, яким зменшено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за січень 2020 року в сумі 423 210 гривень;

· №8 від 12.03.2020 яким застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за порушення терміну реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) на суму 15 948,60 гривень.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу спірних податкових повідомлень-рішень, а також суджень, відображених суб`єктом владних повноважень в акті перевірки, суд зазначає наступне.

Як з`ясовано в ході судового розгляду, здійснені відповідачем донарахування податків з відповідним застосуванням до позивача штрафних (фінансових) санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями № 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020, зумовлені, серед іншого, висновками Головного управління ДПС в Харківській області про завищення ПП «Парфюм» суми адміністративних витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за рахунок придбання інформаційно-консультаційних послуг у контрагента ПП «СПС» за відсутності належних первинних документів на загальну суму 240 000, 00 грн, та за рахунок відображення придбаних у ФОП ОСОБА_1 послуг як загальногосподарських витрат на загальну суму 240 000,00 гривень.

Щодо взаємовідносин ПП «Парфюм» з контрагентом ПП «СПС» суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 р. N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Водночас, п.п. 9.4 п. 9 цього Положення передбачено, що не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6.

Відповідно до п.п. «г» п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як свідчать матеріали справи, між ПП «Парфюм» та ПП «СПС» укладено договір № 497 від 01.01.2013 про надання послуг, за умовами якого ПП «СПС» зобов`язується надавати ПП «Парфюм» інформаційно-консультаційні послуги щодо порядку ведення бухгалтерського та податкового обліку, інформаційно-консультаційні послуги з юридичних питань, пов`язаних з діяльністю підприємства в порядку і обсязі визначеному у Договорі за погодженням сторін. У підпункті 2.1 договору наведено перелік послуг, які можуть надаватись за зазначеним договором.

На підтвердження фактичного отримання від ПП «СПС» зазначених послуг позивачем надано копію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 96 від 31.12.2016. Згідно вказаного акту ПП «Парфюм» було отримано одну послугу вартістю 240 000,00 грн з ПДВ, яка полягала у наданні консультацій.

Разом з цим, до перевірки та до суду позивачем не надано будь яких звітів, калькуляцій чи інших первинних документів, що підтверджують виконання наданих послуг.

Надані позивачем первинні документи, зокрема акти надання послуг, мають загальний характер, не конкретизують об`єму надання послуг, не містять інформації, яка б детально розкривала зміст наданих послуг, характеризувала б послуги як інформаційно-консультаційні, калькуляцію визначення їх вартості, часові межі виконання тощо. З них не можливо встановити економічну доцільність замовлення послуг, їх суть, використання отриманих послуг в господарській діяльності підприємства, та очікуваний економічний ефект. Будь-яких документів на підтвердження спрямованості спірних послуг на досягнення конкретних цілей у діяльності платника представником позивача не надано.

Під час перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області надавалися позивачеві запити від 09.01.2020 б/н про надання копій документів (договори, належним чином оформлені акти виконаних робіт, звіти, платіжні доручення та інші наявні первинні документи) щодо отримання консультаційних послуг у грудні 2016 року від ПП "СПС" за договором №497 від 01.01.2013.

Однак ПП «Парфюм» надано відповідь-пояснення № 05 від 10.01.2020 без копій витребуваних документів.

Відповідно до зазначених пояснень, які підтримано позивачем і під час судового розгляду справи, ПП «СПС» надавались консультаційні послуги з питання впровадження змінної роботи на підприємстві, оскільки при такій організації можливо безперервне виконання роботи (виробництво продукції), що підвищує виробничу потужність підприємства, зокрема консультації щодо розроблення проектів локальних нормативних, розпорядчих та інших документів що регламентують роботу та облік робочого часу при змінному режимі, щодо розроблення проекту графіку змінності з дотримання вимог законодавства щодо регулювання часу роботи та відпочинку, з ведення обліку робочого часу, оплати праці при змінному графіку, з питань обліку відпрацьованих змін у табелі. На підставі наданих консультацій на підприємстві була впроваджена змінна робота. Також в рамках вказаного договору надавалися консультації з питань бухгалтерського обліку, трансферного ціноутворення та консультації з питань дотримання законодавства з безпечності харчових продуктів та захисту споживачів у зв`язку з проведенням перевірки Держпродспоживслужби.

Суд зауважує, що пояснення представника позивача не знайшли свого відображення у первинних документах ПП «Парфюм» щодо даної господарської операції.

Крім того, наказом ПП «Парфюм» № 01а від 04.01.2016, затверджено штатний розклад підприємства на 2016 рік, згідно якого у штаті підприємства перебуває бухгалтер (кількість штатних одиниць 1,5), заступник головного бухгалтера (кількість штатних одиниць 1), менеджер з персоналу (кількість штатних одиниць 1), менеджер із зовнішньоекономічної діяльності (кількість штатних одиниць 1,5), начальник відділу охорони праці (кількість штатних одиниць 1).

Зважаючи на наведене, спостерігається відсутність ділової мети, економічної вигоди та розумних економічних причин замовлення даної господарської операції у ПП «СПС», з урахуванням відсутність належних первинних документів, що складаються під час здійснення подібних операцій.

Ні під час проведення перевірки, ні в ході судового розгляду справи позивачем не зазначено, яка саме інформація була отримана від ПП «СПС» (виконавця за договором), у якому вигляді ця інформація була надана замовнику та яким чином була використана у господарській діяльності підприємства, а, отже, висновки податкового органу про порушення позивачем приписів п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п. 198.1, 198.3, абз. «г» п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України є правомірними.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.05.2020 у справі № 826/15364/17: «…за певних обставин названі документи можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В іншому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку».

Щодо взаємовідносин ПП «Парфюм» з контрагентом ФОП ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

ПП «Парфюм» було укладено договір про надання послуг № 11/01 від 04.01.2016 з ФОП ОСОБА_1 . За цим договором ФОП ОСОБА_1 (виконавець) зобов`язується надавати інформаційно-консультаційні послуги по розробці регламентуючої внутрішньої документації ПП «Парфюм» (замовнику), пов`язаною з діяльність підприємства в порядку і обсязі визначеному у договорі. Види, конкретний перелік, характер, обсяг, порядок надання і строки послуг можуть бути визначені сторонами в додатках до договору.

Додатком до договору № 11/01 від 04.01.2016 сторони узгодили перелік інформаційно - консультативних послуг по розробці регламентуючої внутрішньої документації.

Разом з договором позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2016 року на загальну суму 200 000,0 гривень (без ПДВ).

Судом з`ясовано, що Головне управління ДПС у Харківській області не має сумнівів щодо реальності цієї господарської операції та зауважень до первинних документів позивача, натомість вважає неправомірним відображення зазначеної операції у складі адміністративних витрат.

На думку контролюючого органу послуги по розробці регламентуючої внутрішньої документації слід вважати нематеріальним активом, та обліковувати відповідно до вимог П(С)БО 8 «Нематеріальні активи». Зокрема придбаний або отриманий нематеріальний актив слід відобразити в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов`язаних з його використанням, а витрати на його створення підлягають амортизації.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до положень П(С)БО 8, нематеріальний актив це немонетарний актив, який не має матеріальної форми та може бути ідентифікований (пункт 4 П(С)БО 8).

Пунктом 6 П(С)БО 8 визначено, що придбаний або отриманий нематеріальний актив відображається в балансі, якщо існує імовірність одержання майбутніх економічних вигод, пов`язаних з його використанням, та його вартість може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 8 нематеріальний актив, отриманий в результаті розробки, слід відображати в балансі за умов, якщо підприємство має: намір, технічну можливість та ресурси для доведення нематеріального активу до стану, у якому він придатний для реалізації або використання; можливість отримання майбутніх економічних вигод від реалізації або використання нематеріального активу; інформацію для достовірного визначення витрат, пов`язаних з розробкою нематеріального активу.

Якщо нематеріальний актив не відповідає вказаним критеріям визнання, то витрати, пов`язані з його придбанням чи створенням, визнаються витратами того звітного періоду, протягом якого вони були здійснені без визнання таких витрат у майбутньому нематеріальним активом (пункт 8 П(С)БО 8).

Тобто, суттєвою ознакою нематеріального активу є подальше його використання або реалізація, що призведе до отримання економічних вигод у майбутньому.

З акту приймання-передачі наданих послуг від 31.12.2016 року вбачається, що позивачем інформаційно-консультаційні послуги замовлені з метою упорядкування, вдосконалення та систематизації вже існуючих внутрішніх процесів на підприємстві. Зокрема вдосконалено положення «Про матеріальну відповідальність», «Про оцінку цінності посади», «Про порядок внесення змін до штатного розкладу» тощо.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що надані ФОП ОСОБА_1 інформаційно-консультаційні послуги не можуть вважатися нематеріальним активом, оскільки сама номенклатура послуг свідчить про неможливість їх реалізації чи використання для отримання прибутку, а, отже, податкове повідомлення-рішення № 08 від 06.02.2020 на суму 45 000 грн, з яких 36 000 грн основний платіж, 9 000 грн штрафні санкції, - підлягає скасуванню.

Підставою для винесення податкових повідомлень-рішень № 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020 та № 8 від 06.02.2020 стали висновки податкового органу про завищення позивачем податкового кредиту, що призвело до зменшення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання в сумі 807 923 грн та завищення витрат, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 90 582 грн та зменшено від`ємне значення об`єкту оподаткування на суму 1067 472 гривні. Вказані порушення виникли за рахунок господарських відносин з ТОВ «Компанія Гефест» з приводу оренди приміщення та замовлення послуг ремонту такого приміщення з власних матеріалів у ТОВ «Альп Еверест», ТОВ «Інвестбілдінг Груп», ТОВ «ТТ 2006» та ТОВ «Іженерна група Вертикаль».

Надаючи оцінку обґрунтованості прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та доводам позивача, суд виходить із наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Парфюм» орендувало складські приміщення у ТОВ «Компанія Гефест» за договорами оперативної оренди № 15.1.2/3 від 01.09.2015 та № 18.4-2 від 01.04.2018. Вказані приміщення розташовані у нежитловій будівлі (виробничий корпус) літ. «Н-5» за адресою АДРЕСА_1 .

Пунктом 1.2. договору від 01.04.2018 № 18.4-2 передбачено, що об`єкт оренди передається орендареві з метою здійснення останнім господарської діяльності, що не суперечить чинному законодавству та цільовому призначенню об`єкта оренди.

Згідно з пунктом 1.4 цього договору сторони визначились, що стан об`єкта оренди на момент укладення договору придатний до використання за цільовим призначенням.

Однак позивач укладає договір про виконання робіт № 3 від 25.04.2019 з ТОВ «Альп Еверест». Умовами договору передбачено, що підрядник бере на себе зобов`язання виконати комплекс будівельних робіт з поточного ремонту приміщень першого та другого поверхів замовника, обсяг яких визначається додатками та додатковими угодами до даного договору. Додатком 1 та додатком 2 до договору від 25.04.2019 № 3, а також додатковою угодою від 13.05.2019 визначено обсяг виконання робіт кожного поверху та затверджено договірну ціну.

На підтвердження отримання послуг ремонту орендованих приміщень позивачем надано акт здачі-приймання робіт №7 від 11.07.2019 на виконання додаткової угоди №1 від 13.05.2019 до Договору №3 від 25.04.2019.

Умовами договору передбачено виконання ремонтних робіт з матеріалів замовника ПП «Парфюм». На підтвердження використання власних будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт позивачем надано відомість ресурсів матеріалів для виконання робіт з поточного ремонту приміщення першого поверху та акт списання матеріалів від 25.09.2019.

Для ремонту орендованих приміщень ПП «Парфюм» було укладено договір №01-09-15 від 01.09.2015 з ТОВ «ТТ 2006». За умовами договору Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов`язання виконати комплекс робіт з ремонту приміщень Замовника. Додатковою угодою №1 від 05.07.2016 до договору № 01-09-15 від 01.09.2015 збільшено обсяг робіт та їх вартість.

На підтвердження отримання послуг ремонту орендованих приміщень позивачем надано акт здачі-приймання приймання виконаних будівельних робіт № 1 та № 2 від 30.09.2017.

Використання власних будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт ПП «Парфюм» підтверджує відомістю ресурсів матеріалів для виконання робіт з поточного ремонту та актом списання матеріалів від 30.09.2017.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ «Інвестбілдінг Груп» (Підрядник) укладено договір № 14.01.16 від 14.01.2016, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати ремонтно-будівельні роботи приміщень замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані та прийняті роботи. Об`єм та ціни робіт по цьому Договору узгоджуються Сторонами в наступних документах: локальному кошторисі, договірній ціні, відомостях ресурсів, які є невід`ємними частинами цього Договору, та згідно проектно-технічної документації, які передаються Підряднику окремим актом.

Отримання послуг ремонту орендованих приміщень ПП «Парфюм» підтверджує актом здачі-приймання приймання виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2018 та №2 від 05.06.2018.

ПП «ПАРФЮМ» укладено договір №24 від 06.06.2016 з ТОВ «Іженерна група Вертикаль» про виконання підрядних робіт. За умовами договору підрядник бере на себе зобов`язання виконати монтаж систем вентиляції в приміщенні будівлі літери «Н-5» за адресою: м.Харків, пр. Любові Малої, 93, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані та прийняти роботи.

На підтвердження отримання послуг ремонту орендованих приміщень позивачем надано акт здачі-приймання приймання виконаних будівельних робіт № 1 за вересень 2016 року.

З наведених доводів та доданих до адміністративного позову доказів вбачається, що 01.08.2019 ПП «Парфюм» було здійснено повернення ТОВ «Компанія Гефест» частини вже ремонтованих нежитлових приміщень першого поверху площею 1700 кв.м. з строкового платного користування відповідно до Додаткової угоди від 01.08.2019 до Договору оперативної оренди № 18.4-2 від 01.04.2018.

Однак повернення приміщення відбулося без пред`явлення ТОВ «Компанія Гефест» вимоги компенсування вартості будівельних матеріалів та виконаних ремонтних робіт.

Крім того, відремонтоване приміщення першого поверху не було введено в експлуатацію та жодного дня не використовувалося ПП «Парфюм» у своїй господарській діяльності. Зазначені обставини позивачем не заперечуються.

Додатково суд звертає увагу на той факт, що на етапі укладення договору оренди № 18.4-2 від 01.04.2018 сторони дійшли згоди, що об`єкт оренди придатний для використання за цільовим призначенням та не потребує ремонту, про що зазначено у пункті 1.4 договору № 18.4-2 від 01.04.2018.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що ПП «Парфюм» орендувало приміщення першого поверху у ТОВ «Компанія Гефест», здійснювало у ньому ремонтні роботи після чого, так і не ввівши дані приміщення в експлуатацію, повернуло їх орендодавцю, завершивши таким чином зазначену господарську операцію без досягнення самої мети господарської діяльності - отримання доходу.

Відповідно до п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Підпунктом 14.1.36, п.14.1 ст.14, визначено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Отже, при здійсненні господарської діяльності, основною діловою метою платника податків є отримання прибутку. Не можуть вважатися такими, що вчинені з діловою метою, операції за наслідками яких платник податків бажає отримати виключно податкову вигоду без здійснення реальної господарської діяльності.

Враховуючи, що первинні документи та документи обов`язкової податкової звітності є зовнішнім вираженням вчиненого правочину, факт спричинення зміни у фінансово-майновому стані суб`єктів правочину є обов`язковою передумовою відповідності первинних документів та документів обов`язкової податкової звітності вимогам чинного законодавства.

Відтак, відсутність розумних економічних причин (ділової мети) оренди приміщень, якщо такі приміщення не використовуються у господарській діяльності платника податку, унеможливлює включення відповідних сум до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності складених документів. В цьому випадку такі документи мають юридичну ваду змісту та не можуть сприйматися як належне джерело формування фінансової та податкової звітності.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 19.04.2019 у справі №803/236/15-а, від 21.10.2019 у справі №0540/7843/18-а, від 09.10.2020 у справі №826/11085/18) зазначав, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту.

За таких обставин, суд погоджується з позицією Головного управління ДПС у Харківській області щодо відсутності ділової мети операції оренди та ремонту з власних матеріалів приміщення першого поверху площею 1700 кв.м нежитлової виробничої будівлі літ. «Н-5» за адресою АДРЕСА_1 та правомірність в цій частині податкових повідомлень-рішень № 8 від 06.02.2020, № 8 від 06.02.2020 та № 8 від 06.02.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2019 одночасно з поверненням ТОВ «Компанія Гефест» частини нежитлових приміщень першого поверху позивачем укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 18.08.-1 від 01.08.2019 з ПП «СПС». За умовами договору суборенди ПП «СПС» (орендодавець) передає, а ПП «Парфюм» (суборендар) приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення виробничого корпусу, розташовані в нежитловій виробничій будівлі літ. «Н-5» за адресою АДРЕСА_1 . Загальна площа приміщень, що передаються в оренду становить 4500,00 кв.м.

Між ПП «Парфюм» та ТОВ «Альп Еверест» укладено договір № 3 від 25.04.2019 про виконання робіт за умовами якого, підрядник бере на себе зобов`язання виконати комплекс будівельних робіт з поточного ремонту приміщень першого та другого поверхів замовника, обсяг яких визначається додатками та додатковими угодами до даного договору.

Додатковою угодою №3 від 16.08.2019 сторони затвердили виконання монтажу сталевих конструкцій, що підтверджується актом здачі-приймання робіт № 18 від 20.12.2019 та кошторисом на проведення додаткових робіт.

Додатковою угодою №1 від 20.12.2019 до додаткової угоди №3 від 16.08.2019 сторони домовилися про виконання додаткових ремонтних робіт приміщення першого поверху, що підтверджується актом здачі-приймання робіт № 19 від 24.12.2019 та кошторисом на проведення додаткових робіт.

Додатковою угодою № 5 від 31.10.2019, № 6 від 21.10.2019 та № 7 від 25.11.2019 сторони затвердили виконання спеціалізованих будівельних робіт, що підтверджується актом здачі-приймання робіт №15 від 16.12.2019, № 16 від 20.12.2019, № 17 від 20.12.2019 та кошторисом на проведення додаткових робіт.

Умовами договору передбачено виконання ремонтних робіт з матеріалів замовника ПП «Парфюм». На підтвердження використання власних будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт позивачем надано відомість ресурсів матеріалів для виконання робіт з поточного ремонту приміщення першого поверху та акт списання матеріалів від 24.12.2019.

Суми податку на додану вартість за грудень 2019 року у розмірі 323 676 грн включено підприємством ПП «Парфюм» до податкового кредиту відповідного податкового періоду, що відповідає даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за відповідний податковий період та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первинні документи позивача з приводу суборенди приміщення та його ремонту з використанням власних матеріалів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Податкового кодексу України та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Зазначені документи мають наслідком зміни в структурі активів платника податків, а відтак сприймаються судом як належні та допустимі докази реальності вчинення господарських операцій.

Суд зауважує, що на відміну від попередньої господарської операції оренди та ремонту приміщень з використанням власних матеріалів, взаємовідносини позивача з ТОВ «СПС» щодо суборенди приміщень та їх ремонту мають триваючий характер та на момент завершення перевірки не були припинені, а, отже, оцінювати ділову мету та економічну доцільність зазначеної сукупності операцій передчасно.

Зважаючи на наведене, суд не погоджується з позицією Головного управління ДПС у Харківській області стосовно відсутності економічної доцільності здійснення господарської операції суборенди приміщень та їх ремонту, отже, податкові повідомлення-рішення № 8 від 12.03.2020, № 8 від 12.03.2020 підлягають скасуванню.

Стосовно податкових повідомлень - рішень № 8 від 06.02.2020 на суму 72 948,96 грн та № 8 від 12.03.2020, які винесено контролюючим органом у зв`язку з порушенням ПП «Парфюм» термінів реєстрації податкових накладних (розрахунків коригувань) у Єдиному реєстрі податкових накладних суд встановив наступне.

Актом документальної позапланової виїзної перевірки від 16.01.2020 №112/20-40-05-08-09/30236144 встановлено порушення ПП «Парфюм» п. 1201.1 ст. 1201 Податкового кодексу України, ПП «Парфюм» не склало зведені податкові накладні на не використані у господарській діяльності товари та не зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних суми податкових зобов`язань з ПДВ на суму 166 957,00 гривень.

Натомість, 21.01.2020 та 22.01.2020, після проведення перевірки та до винесення податкового повідомлення - рішення № 8 від 06.02.2020 і до початку проведення наступної перевірки, за результатами якої складено акт від 02.03.2020 № 590/20-40-05-08-09/30236144, позивачем було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на не використані у господарській діяльності товари.

Таким чином, податковим органом було винесено податкові повідомлення-рішення № 8 від 06.02.2020 та № 8 від 12.03.2020 за порушення термінів реєстрації податкових накладних.

За таких обставин, судовому розгляду підлягає лише питання правомірності застосування штрафних санкцій, застосованих Головним управлінням ДПС, за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних.

Позиція позивача з цього приводу зводиться до незгоди взагалі реєструвати податкові накладні на не використані у господарській діяльності товари. Водночас позивач вважає, що навіть до зареєстрованих податкових накладних штрафні санкції у порядку п.1201.1 cт. 1201 Податкового кодексу України не повинні застосовуватися, адже прострочення термінів реєстрації податкової накладної, яка не надається отримувачу не порушує будь-яких інтересів держави, суспільства чи окремих платників-контрагентів за операцією, а, відтак, не реалізується мета застосування штрафних санкцій.

Розглядаючи спір між сторонами з приводу саме застосування до ПП «Парфюм» штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, суд приходить до висновку про хибність позиції позивача.

Пунктом 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення штрафу на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації.

Отже, норма пункту п. 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України встановлює юридичну відповідальність за порушення платником податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної. При цьому законодавець окреслює ряд виключень, а саме коло різновидів податкових накладних, за несвоєчасну реєстрацію яких, платник податків не підлягатиме юридичній відповідальності у порядку цієї норми.

Так, диспозиція пункту 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України передбачає, що штраф не застосовується за порушення граничних строків для реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

При цьому, для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналіз наведених законодавчих норм, дозволяє стверджувати, що визначені п. 1201.1 статті 1201 Податкового кодексу України виключення не підпадають під правовідносини, в межах яких до позивача спірними податковими повідомленнями-рішеннями було застосовано штрафні санкції, оскільки, такі податкові накладні лише не надавались отримувачу (покупцю).

Водночас, суд спростовує доводи позивача стосовно того, що несвоєчасна реєстрація накладних не порушує жодних прав контрагентів та держави, оскільки вказана обставина жодним чином не впливає на обов`язок реєстрації постачальником товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та не звільняє від відповідальності за їх несвоєчасну реєстрацію.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду у справах № 540/830/19, № 816/1488/17, № 807/68/18, № 808/3250/17.

Щодо здійснення контролюючим органом донарахувань з військового збору за податковим повідомленням-рішенням № 7 від 06.02.2020 суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, ПП «Парфюм» було проведено нарахування доходу у вигляді реінвестицій дивідендів.

Протоколом загальних зборів власників ПП «Парфюм» №1/2 та №2 від 13.12.2018 вирішено нарахувати власникам ПП «Парфюм» дивіденди за рахунок нерозподіленого прибутку минулих років та, відповідно до статті 165.1.8 Податкового кодексу України, направити їх на збільшення статутного капіталу підприємства та сплату військового збору в розмірі 54822,34 гривень.

Крім того, власники ПП «Парфюм» вирішили викласти та затвердити Статут підприємства в новій редакції, а також провести всі необхідні реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру, відповідно до чинного законодавства України.

Як встановлено судом під час розгляду справи, спір між сторонами виник з приводу обчислення строків сплати військового збору на нарахований, але не виплачений дохід у вигляді реінвестиції дивідендів та доцільності застосування у такому випадку п.п. 168.1.4. Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що дивіденди звільняються від оподаткування за умови, що такі дивіденди нараховуються на користь фізичної особи у вигляді акцій (часток, паїв), емітованих юридичною особою-резидентом, що нараховує такі дивіденди та жодним чином не змінюють пропорцій (часток) участі всіх акціонерів (власників) у статутному фонді емітента та збільшують статутний фонд емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів. При цьому позивач, всупереч своїй позиції, самостійно визначає податкове зобов`язання з військового збору, тобто визнає реінвестицію дивідендів доходом, що нараховується податковим агентом, та при обчисленні строків сплати військового збору керується нормою п.п. 168.1.5. Податкового кодексу України, відповідно до якої якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

У свою чергу відповідач вважає, що сплата військового збору має бути здійснена відповідно до норм п.п. 168.1.4, п. 168.1, ст.168 Податкового кодексу України, згідно з якими якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Суд погоджується з позицією контролюючого органу з огляду на наступне.

Відповідно до абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до п.п. 168.4.7 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 1.7 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір. Від оподаткування збором звільняються доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених, зокрема, у підпункті 165.1.18 - дивідендів, які нараховуються на користь платника податку у вигляді акцій (часток, паїв), емітованих юридичною особою-резидентом, що нараховує такі дивіденди, за умови, що таке нарахування жодним чином не змінює пропорцій (часток) участі всіх акціонерів (власників) у статутному фонді емітента, та в результаті якого збільшується статутний фонд емітента на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 14.12.2018 року реєстратором внесено зміни до сум внесків засновників та збільшено статутний фонд ПП «Парфюм» на сукупну номінальну вартість нарахованих дивідендів.

Таким чином, 14.12.2018 відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ПП «Парфюм» отримано дохід у негрошовій формі.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про правомірність застосування норм п.п. 168.1.4, п. 168.1, ст.168 Податкового кодексу України під час визначення строків сплати військового збору ПП «Парфюм».

Щодо застосування Головним управлінням ДПС у Харківській області штрафних санкцій за порушення ПП «Парфюм» правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) військового збору суд вважає правомірним застосування норм ст. 127 Податкового кодексу України, адже диспозиція даної норми передбачає її застосування у випадку ненарахування, неутримання та/або несплати (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом саме до або під час виплати доходу. Обставини справи свідчать, що ПП «Парфюм» як до так і під час нарахування засновникам доходу у вигляді реінвестицій дивідендів військовий збір не сплачувало.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 року у справі № 820/11382/15 зауважує, що статтею 127 ПК встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

На підставі аналізу зазначених норм права судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зробила правовий висновок, що несплата (неперерахування) податковим агентом до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків є підставою для накладення штрафу згідно з ст. 127 ПК України. Розмір штрафних санкцій визначається з урахуванням кількості разів допущених податкових правопорушень, незалежно від того, чи виявлено такі порушення контролюючим органом в межах однієї перевірки.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНПРОДУКТ" (, адреса: 08340, Київська область, Борисівський район, село Гнідин, вул. Заводська, 1) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (адреса: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №8, №8 від 12.03.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №08 від 06.02.2020 року на суму 45000 (сорок п`ять тисяч) грн. 00 коп., з яких: 36000 (тридцять шість тисяч) грн. 00 коп. - основний платіж, 9000 (дев`ять тисяч) грн. 00 коп. - штрафні фінансові санкції.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОНПРОДУКТ" () судові витрати в розмірі 4445 (чотири тисячі чотириста сорок п`ять) грн. 32 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (код ЄДРПОУ ВП 43983495).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 12 липня 2021 року.

Суддя Шевченко О.В.