Справа № 320/5787/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5787/19 Суддя першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації м. Києва на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації м. Києва, третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації м. Києва, третя особа - Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, в якому просив:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, щодо відмови встановлення ОСОБА_1 статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни - протиправними;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації м. Києва звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

05 липня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 25854, від Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації надійшли пояснення, відповідно до яких факт залучення позивача до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильський АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, як працівника АТП - 13029, підтверджує наказ від 06.05.1986 року № 183 Київського автотранспортного підприємства № 09122, у зв`язку з чим надані позивачем пояснення та документи по суті є достатніми, а апеляція така, що не підлягає задоволенню.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань цивільної оборони (що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами) та є інвалідом, захворювання якого пов`язане з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії КИЕ-1 №505924 від 18.04.2000 року, у зв`язку з чим позивач має право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.9 ч.2 Закону №3551-XII та видачу відповідного посвідчення.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії та інвалідом ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії КИЕ-1 №505924.

З 17.07.1986 року по 22.07.1986 року та з 17.12.1986 року по 31.12.1986 року позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС, згідно відомостей, зазначених у маршрутному листі Київського автотранспортного підприємства №13029.

Позивач 07.10.2019 року звернувся до відповідача з заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом від 08.10.2019 року №10138-3063/08 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для надання посвідчення інваліда війни з огляду на відсутність у наданих ним документах інформації про розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) за лінією Цивільної оборони щодо залучення підприємств, установ до формування Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та розпорядчий документ підприємства про залучення особисто позивача, до складу такого формування, а також відсутність відомостей про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач, вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту статусу інваліда війни» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (далі - Закон N 3551-XII).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону N 3551-XII до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

За пунктом 9 частини другої статті 7 Закону N 3551-XII до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно ст. 9 Закону України «Про Цивільну оборону України» силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про Цивільну оборону України» невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 12 Закону України Закону України «Про Цивільну оборону України» для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування утворюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв`язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року N 796-XII (далі - Закон N 796-XII) учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 6 червня 1975 року N 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року N 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Отже, для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону N 3551-XII, є:

1) настання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Наведений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною, зокрема, у постановах від 27.02.2019 у справі №818/26/18 та № 149/3307/16-а, від 20.02.2019 у справі № 817/237/18, від 13.02.2019 у справі № 676/1827/17, від 27.04.2020 у справі № 826/15761/17, від 14.05.2020 у справі № 686/20301/16-а.

Документи, які позивач долучив до своєї заяви, адресованої відповідачу, щодо набуття статусу інваліда війни належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах.

Варто наголосити, що згідно усталеної позиції Верховного Суду, викладеної також й у постановах від 19.09.2019 у справі №756/8323/16, від 10.10.2019 у справі № 810/4584/18, від 06.05.2020 у справі №751/1484/17 та від 19.01.2021 у справі 826/14467/18, для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, з підстав, встановлених п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-XII, окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, Закон №3551-XII містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №810/4584/18, це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

За відсутності доказів, які б свідчили про залучення позивача до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, достатніх підстав для набуття статусу особи з інвалідністю внаслідок війни за правилами п.9 ч.2 ст.7 Закону №3551-XII немає.

Щодо належного документального підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 7 Положення про цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 201-78 (надалі - Положення) підготовка країни з цивільної оборони проводиться завчасно в мирний час з урахуванням розвитку зброї масового ураження та інших засобів нападу. Цивільна оборона СРСР організовується за територіальним принципом на всій території країни. Загальне керівництво цивільної оборони СРСР здійснює Рада Міністрів СРСР, а безпосереднє керівництво - Міністерством оборони СРСР. Керівництво цивільною обороною на об`єктах народного господарства здійснює керівник такого об`єкту, який виконує свої функції через штаби і служби цивільної оборони.

Згідно з п. 16 Положення до невоєнізованих формувань цивільної оборони можуть в обов`язковому порядку зараховуватися громадяни СРСР: чоловіки у віці від 16 до 60 років і жінки - від 16 до 55 років, за винятком військовозобов`язаних, які мають мобілізаційні приписи, інвалідів І та II груп. Вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років, а жінок з середньою та вищою медичною освітою - до 2 років.

Зважаючи на зазначене Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації у своєму листі №01.1-14/1350 від 17.10.2019 зазначено, що за змістом п. 16 Положення громадяни СРСР підлягали залученню до невоєнізованих формувань цивільної оборони, а не входили до складу таких формувань в силу вимог закону. Таким чином, інформація про залучення до формувань Цивільної оборони міститься в первинних документах (наказах чи розпорядженнях про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особових рахунках, табелі обліку часу, посвідченні про відрядження, шляхових листах).

У своєму листі №10138-3063/08 від 08.10.2019 Управлінням праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації було зазначено, що для встановлення статусу інваліда війни позивачу слід надати розпорядчий документ (наказ чи розпорядження) за лінією Цивільної оборони щодо залучення підприємств, установ до формування Цивільної оборони по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та розпорядчий документ підприємства про залучення особисто позивача, до складу такого формування, а також відомості про роботу, яку він виконував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Однак, вказані твердження спростовуються документами наявними в матеріалах справи, наданими позивачем на підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони.

Так, згідно копії маршрутного листа Київського автотранспортного підприємства №13029, який підписаний директором АТП-13029 та складений начальником штабу Цивільної оборони (про що свідчить його власноручний підпис), 17.07.1986 року по 22.07.1986 року та з 17.12.1986 року по 31.12.1986 року позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС. У вказаному маршрутному листі вказано прізвище, ім`я та по батькові позивача, дату, час, місце та характер проведення робіт та в примітках зазначено про накази №285 від 14.07.1986 та №471 від 15.12.1986.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія витягу з наказу №471 від 15.12.1986 АТП 13029 про командирування робітників підприємства та табель роботи за грудень 1986 року з зазначенням прізвища та ініціалів позивача.

Факт залучення позивача до ліквідації наслідків аварії Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, як працівника АТП-13029, також підтверджує наказ від 06.05.1986 №183 Київського автотранспортного підприємства № 09122 «Про перехід цивільної оборони об`єкту на особливий режим роботи».

Відповідно до довідки Медико-соціальної (експертної) комісії серії КИЕ-1 №505924 від 18.04.2000 позивач є інвалідом другої групи безстроково, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС.

Колегія суддів також звертає увагу, що згідно пояснень Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 14.02.2020 року № 01.1-23/277, факт залучення позивача до ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони, як працівника АТП-13029, підтверджує копія маршрутного листа Київського АТП -13029, який складений начальником штабу Цивільної оборони, наказом від 06.05.1986 року № 183 Київського автотранспортного підприємства № 09122, отже надані позивачем пояснення та документи є достатніми для задоволення позову.

Посилання відповідача на численну практику розгляду аналогічних спорів колегія суддів вважає необґрунтованими, адже як вірно зазначено самим відповідачем, обставини щодо участі таких осіб у складі формувань ЦО підлягають встановленню у кожному випадку індивідуально, з урахуванням обставин справи, що й було вірно зроблено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації м. Києва - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної державної адміністрації м. Києва - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Я.М.Собків

Повний текст виготовлено 13 липня 2021 року.