Справа № 426/15350/18
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року справа №426/15350/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 квітня 2021 р. у справі № 426/15350/18 (головуючий І інстанції Просіна Я.В. ) за позовом ОСОБА_1 до Сватівського районного військового комісаріату про визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовною заявою до Сватівського районного військового комісаріату (далі відповідач), в якій просив: визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 червня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 27 серпня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04 вересня 2018 року.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 11 жовтня 2018 року по справі призначено судово-медичну експертизу та зупинено провадження по справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 28 листопада 2018 року по справі поновлено провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 17 грудня 2018 року по справі призначено судово-медичну експертизу та зупинено провадження по справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 08 січня 2019 року по справі поновлено провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18 січня 2019 року по справі призначено судово-медичну експертизу та зупинено провадження по справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 19 липня 2019 року по справі поновлено провадження.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року по справі призначено судово-медичну експертизу та зупинено провадження по справі до отримання висновку експертизи.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 25 серпня 2020 року поновлено провадження у справі № 426/15350/18 за адміністративним позовом та призначено судове засідання на 09 жовтня 2020 року.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 13 січня 2021 року адміністративний позов прийнято до провадження судді Сватівського районного суду Луганської області Просіної Я.В. та призначено підготовче судове засідання у приміщенні Сватівського районного суду Луганської області.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 20 квітня 2021 року адміністративну справу передано на розгляд Луганському окружному адміністративному суду.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що тривалий час предметна підсудність справи №426/15350/18 ніким поставлена під сумнів не була.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про повторне проведення підготовчого провадження суд не ухвалював, отже, суд мав повторно розпочати розгляд справи по суті, але цього здійснено не було.

При вирішенні питання щодо передання адміністративної справи до розгляду Луганського окружного адміністративного суду 20 квітня 2021 року суд порушив встановлений процесуальним законом порядок, а саме ч.14 ст.31 КАС України.

На думку апелянта для правильного вирішення питання щодо подальшого розгляду справи по суті необхідно керуватися ч.3 ст.30 КАС України, відповідно до якої справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна ним бути розглянута і в тому випадку, коли стала підсудною іншому адміністративному суду.

Крім того апелянт зазначає, що стаття 29 КАС України, якою керувався суд, регламентує передання справи на розгляд іншому адміністративному суду за принципом територіальної, а не предметної юрисдикції. Аналогія закону не застосовується відносно процесуального закону як такого і розповсюджується лише на матеріальний закон.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

У пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України від 9 вересня 2010 року №19-рп/2010 зазначено, що з набранням чинності КАС України 1 вересня 2005 року всі публічно-правові спори, у яких хоча б однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, віднесені до підсудності адміністративних судів (частини перша, друга статті 2, пункти 1, 2, 7 частини першої статті 3 КАС України).

Завданням адміністративного судочинства, у розумінні частин першої статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням предмету спору, відповідно до статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, за предметною юрисдикцією адміністративна справа підсудна окружним адміністративним судам.

Відповідно до статті 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

За положенням ч.3 статті 27 КАС України, підсудність окремих категорій адміністративних справ визначається цим Кодексом.

Стаття 20 Кодексу адміністративного судочинства України, визначає критерії розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Частина 1 статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України визначає вичерпний перелік адміністративних справи, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, а саме: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

За частиною 2 зазначеної статті, окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною 1 цієї статті.

Отже, якщо предмет розгляду справи не віднесено до юрисдикції місцевого загального суду як адміністративного суду, справа підлягає розгляду окружним адміністративним судам.

Отже, до вирішення питання про територіальну підсудність відповідної справи має бути визначений адміністративний суд, повноважний здійснювати судочинство у цій справі у підвідомчих йому провадженнях, оскільки на відміну від адміністративної юрисдикції як компетенції адміністративних судів щодо розгляду справ у публічно-правових спорах, предметна підсудність відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України - це розмежування повноважень адміністративних судів щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

Суд зазначає, що позивач звернувся до суб`єкта владних повноважень - Сватівського районного військового комісаріату з позовними вимогами про визнання дії суб`єкта владних повноважень протиправними.

Тобто, предмет розгляду справи у відповідності до статті 20 КАС України не віднесено до юрисдикції місцевого загального суду, як адміністративного суду, а тому зазначена адміністративна справа підсудна окружному адміністративному суду.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, положення вказаної норми надають права суду після відкриття провадження у справі передати адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду за відповідною територіально. юрисдикцією (підсудністю). Тобто, вирішення зазначеного питання не обмежено у часі.

При цьому, суд зазначає, що чинний КАС України не містить аналогічної норми щодо предметної підсудності.

Суд зазначає, що підсудність - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між адміністративними судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення справ, які належать до адміністративної юрисдикції.

Так, Глава 2 Кодексу адміністративного судочинства України регулює питання адміністративної юрисдикції, в свою чергу § 1 зазначеної глави регулює питання предметної юрисдикції, § 2 - інстанційної юрисдикції та § 3 - територіальної юрисдикції (підсудність).

Отже, КАС України передбачає підсудність предметну, інстанційну та територіальну.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, чинним Кодексом адміністративного судочинства України не заборонено застосовувати аналогію закону щодо прогалин у процесуальному законодавстві.

Відповідно до частини 1 статті 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу.

В даному випадку судом першої інстанції з метою уникнення підстав для безумовного скасування судового рішення направлено справу за предметною підсудністю, яка визначена у статті 20 КАС України, що відповідає приписам процесуального законодавства, а також статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо необхідності розгляду справи судом, встановленим законом. У спірному випадку таким судом є окружний адміністративний суд, а не місцевий загальний суд як адміністративний.

Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи до Луганського окружного адміністративного суду до юрисдикції якого належить зазначена справа.

Стосовно посилання апелянта на те, що при вирішенні справи необхідно керуватися ч.3 ст.30 КАС України, суд зазначає, що вказана норма не підлягає застосування, оскільки регулює питання підсудності за наявності спори між адміністративними судами щодо такої підсудності. Суд зазначає, що частина 3 зазначеної статті встановлює обов`язок розглянути справу адміністративним судом якщо справа прийнята ним до свого провадження з додержанням правил підсудності, а в процесі її розгляду вона стала підсудною іншому суду, проте, як встановлено судами вказана справи на час подання позову та прийнята судом до свого провадження, у відповідності до статті 20 КАС України не відносилась до юрисдикції місцевого загального суду, як адміністративного суду.

Щодо посилання апелянта на порушення ч.14 ст.31 КАС України, суд зазначає, що вказані процесуальні дії суду не є предметом апеляційного перегляду та не впливає на вирішення питання щодо підсудності.

Колегія суддів зазначає, що передача справи для розгляду до окружного адміністративного суду, не впливає на подальший розгляд справи та вирішення справи судом по суті.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, щодо підсудності цієї справи Луганському окружному адміністративному суду, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 квітня 2021 р. у справі № 426/15350/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 квітня 2021 р. у справі № 426/15350/18 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

Г.М. Міронова