Справа № 580/3039/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 липня 2021 року справа № 580/3039/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/3039/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач ОСОБА_1 особисто, представник позивача, адвокат Холодняк В.М. за ордером]

до Міністерства внутрішній справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601, ) [представник відповідача не прибув]

третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (вул. Смілянська, 57, м. Черкаси, 18000, ) [представник третьої особи Атамась Ю.М. за довіреністю]

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, прийняв ухвалу.

18.05.2021 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішній справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь позивача кошти в сумі 800 грн понесених позивачем витрат на правничу допомогу під час підготовки та складання позовної заяви.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 справу № 580/3039/21 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання на 07.07.2021, 13.07.2021.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що відповідачем на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 580/3138/20 протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, позаяк позивач був працівником МВС, інвалідність настала внаслідок виконання службових обов`язків, на позивача поширюється дія Порядку № 850. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.

Третя особа 30.06.2021 подала письмові пояснення, де зазначила, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 580/3138/20 УМВС України у Черкаській області направлено матеріали щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності. 07.04.2021 листом № 14298/15-2021 МВС України повідомило ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області, що за результатами опрацювання матеріалів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що під час проведення медико-соціальної експертизи представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, прийнято рішення про відмову та 02.04.2021 (а.с.17) затверджено відповідний висновок. Листом від 21.04.2021 (а.с.14) третя особа повідомила позивача про відмову з підстав, зазначених у листі від 07.04.2021 (а.с.15).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 8 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, що потребують судового захисту.

Велика Палата Верховного Суду зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, що виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, що є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09. 2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не належать задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 925/642/19 не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам касаційної скарги (п. 54 ЄДРСР 95439652).

Судом з матеріалів справи № 580/3039/21 встановлено, що позивач фактично оскаржує дії відповідача, вчинені на виконання рішення суду від 14.09.2021 у справі № 580/3138/20.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2021, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі № 580/3138/20 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України () щодо неприйняття рішення за результатами розгляду документів про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України () повторно розглянути матеріали для призначення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги та прийняти рішення за результатами відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 800,00грн.

02.04.2021 директором департаменту фонансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України Шевніним С.М. не погоджено (відмовлено) висновок УМВС України в Черкаській області про призначення одноразової грошової допомоги на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2021 у справі № 580/3138/20 (а.с.17).

Повноваження на прийняття рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги належать Міністерству внутрішніх справ України (п.9 Порядку №850).

Судом встановлено, що Міністерством внутрішніх справ України відповідно до Закону України «Про міліцію», постанови КМУ від 21.10.2015 № 850 не прийнято документа у формі «рішення».

ДСТУ 4163-2003 поширюється на організаційно-розпорядчі документи з різними носіями інформації: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності:- органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Реєстраційний індекс документа складають з його порядкового номера, який можна доповнювати за рішенням організації індексом справи за номенклатурою справ, інформацією про кореспондента, виконавця тощо. Місце розташованості цього реквізиту залежить від бланка та виду документа (п.5.12). Якщо документ затверджено постановою, рішенням, наказом, протоколом, то гриф затвердження складається зі слова ЗАТВЕРДЖЕНО (без лапок), назви, дати і номера затверджувального документа у називному відмінку. Якщо частини тексту мають різні смислові аспекти або текст документа містить декілька рішень, висновків тощо, його треба розбити на розділи, підрозділи, пункти, підпункти, що нумерують арабськими цифрами і друкують з абзацу (п.5.21).

Визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульовано статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно частини 4 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі № 803/688/18 зазначив, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України), що не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; не передбачає такої можливості і положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Стосовно сутності судового контролю у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 295/13613/16-а зазначено, що статтями 382 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду. Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в Кодексі адміністративного судочинства України, що не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Верховний Суд дійшов висновку, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 17.01.2018 у справі № 819/1430/17, 12.11.2018 у справі № 806/3099/17, 21.11.2019 у справі № 802/1933/18-а.

Кожен процесуальний механізм теоретично може бути предметом зловживань з боку недобросовісних осіб, проте надання права на неодноразовий перегляд судових рішень у справі за необґрунтованими зверненнями особи-сторони у адміністративній справі не узгоджується із завданням адміністративного судочинства з метою ефективної реалізації функції правосуддя.

Верховний Суд у справі № 295/13613/16-а зазначив, що судове рішення виконується безпосередньо, та для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. Суд також врахував, що прийняття судового рішення, що передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Для захисту порушених Міністерством внутрішніх справ України прав позивача щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 580/3138/20, позивач не позбавлений права звернутись до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі № 580/3138/20.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суддя закриває провадження в адміністративній справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що для захисту порушених позивач має можливість звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі № 580/3039/21.

Статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено порядок розподілу судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Враховуючи, що позивачем не сплачено судовий збір, то відсутні підстави для вирішення питання повернення суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 45, 132, 139, 143, 169, 170, 242, 243, 248, 256, 293-297, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 580/3039/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішній справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження, не допускається.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набрала законної сили відповідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 13.07.2021.

Суддя Л.В. Трофімова