Справа № 480/6350/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.В. Соп`яненко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 р. Справа № 480/6350/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача Ральченка І.М.,

Суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської обласної прокуратури на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2021, по справі № 480/6350/20

за позовом ОСОБА_1

до Сумської обласної прокуратури

про виплату середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Сумської обласної прокуратури, в якому просив прийняти рішення про виплату йому середнього заробітку за затримку виконання рішення суду з 20.05.2020 по 02.09.2020 в сумі 59 823, 36 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 позов задоволено.

Стягнуто з Сумської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 20.05.2020 по 02.09.2020 в сумі 59 823, 36 грн.

Сумська обласна прокуратура (далі - відповідач), не погоджуючись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у спірних правовідносинах рішення про поновлення позивача на посаді підлягало виконанню Офісом Генерального прокурора, у зв`язку з чим затримка виконання судового рішення про поновлення позивача відбулась не з вини Сумської обласної прокуратури, що виключає застосування відповідальності за ст. 236 КЗпП. Також зазначає, що оскільки позивача поновлено на роботі Офісом Генерального прокурора, тому саме на нього покладено обов`язок щодо виплати позивачу середнього заробітку за затримку виконання судового рішення. При цьому, судом не з`ясовано, коли Офісом Генерального прокурора отримано копію рішення суду.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України) справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач працював в органах прокуратури України і з липня 2010 року перебував на посаді заступника прокурора Сумської області.

Наказом Генеральної прокуратури України від 23.10.2014 № 1473-к старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Сумської області у зв`язку з припиненням трудового договору, відповідно до п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України, та звільнено його від обов`язків члена колегії прокуратури цієї області. Підставою для такого звільнення в наказі вказано довідку про результати вивчення особової справи ОСОБА_1 та подання прокурора Сумської області Петрова В.Г.

Не погодившись з зазначеним наказом про звільнення, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021, по справі № 818/3274/14, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України № 1473к від 23 жовтня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Сумської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Сумської області. Стягнуто з прокуратури Сумської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 жовтня 2014 року по 19 травня 2020 року в загальній сумі 1 156 584,96 грн.

Наказом Офісу Генерального прокурора № 229к від 02.09.2020, на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі № 818/3274/14 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.08.2020 ВП № 62827132, наказ Генерального прокурора України від 23.10.2014 № 1473к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Сумської області скасовано; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Сумської області з 24.10.2014 року (а.с. 11).

Позивач у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем рішення суду, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду по справі № 818/3274/14 щодо поновлення позивача на посаді не було виконано у встановлений строк.

Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Згідно зі статтею 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Колегія суддів зазначає, що законодавцем передбачено обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, який полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Так, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно - з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена ст.236 КЗпП України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України належить встановити, чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 27.11.2019 у справі № 802/1183/16-а, від 05.03.2020 у справі №280/360/19.

Судовим розглядом встановлено, що фактично рішення суду від 19.05.2020 по справі № 818/3274/14 щодо поновлення позивача на посаді виконано 02.09.2020, тобто несвоєчасно.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі № 818/3274/14, починаючи з 20.05.2020, тобто наступного дня після прийняття судового рішення по справі № 818/3274/14.

Разом з тим, судова колегія приймає до уваги доводи апелянта про те, що у спірних правовідносинах рішення про поновлення позивача на посаді підлягало виконанню Офісом Генерального прокурора, у зв`язку з чим затримка виконання судового рішення про поновлення позивача відбулась не з вини Сумської обласної прокуратури, що виключає застосування відповідальності за ст. 236 КЗпП, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Сумської області наказом Генеральної прокуратури України від 23.10.2014 № 1473-к та поновлено на посаді наказом Офісу Генерального прокурора № 229к від 02.09.2020.

Тобто фактично рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.05.2020 по справі № 818/3274/14 підлягало виконанню та виконано несвоєчасно саме Офісом Генерального прокурора.

Отже, Сумська обласна прокуратура не мала можливості забезпечити негайне виконання судового рішення щодо поновлення позивача на роботі, що виключає винність її дій щодо затримки виконання рішення суду в цій частині.

Разом з тим, Офіс Генерального прокурора до участі у справі у якості належного відповідача залучений не був.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно ч. 4 ст. 48 КАС України якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 КАС України заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Отже, суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

За наведених обставин колегія суддів зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені не до тієї особи, яка повинна відповідати за цим позовом.

При цьому, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та вирішуючи спір про виплату позивачу середнього заробітку за затримку виконання рішення суду, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

У той же час, слід враховувати, що в силу положень ст. 48 КАС України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо заміни неналежної сторони.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

При цьому, відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, за умови неможливості його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, до належного відповідача.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2019 у справі № 826/12172/18.

Отже, судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 480/6350/20 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов