Справа № 500/4251/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4251/20 пров. № А/857/10753/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Квітовської Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного підприємства "Білокриниця" на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині позоних вимог у справі № 500/4251/20 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Білокриниця" до приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича про визнання протиправними постанов та стягнення суми,-

суддя в 1-й інстанції Баранюк А. З.,

час ухвалення рішення 09.02.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

в с т а н о в и в:

Позивач Приватне підприємство "Білокриниця" звернулося в суд з позовом до відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича, в якому просило визнати пункт 3 постанови відповідача від 28 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098 протиправним та скасувати в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця; визнати постанову приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63441098 протиправною та скасувати в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича на користь Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року позовну заяву в частині визнання пункту 3 постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098 протиправним та скасування в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця і визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63441098 протиправною та скасування в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи в частині позовних вимог щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича на користь Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ПП "Білокриниця" оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що відповідачем подано до суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, як доказ вручення постанови від 28 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження, однак на вказаному повідомленні про вручення відсутній підпис представника ПП «Білокриниця» про отримання поштового відправлення, а також відсутній підпис працівника поштового відправлення, а тому такий доказ не може братися судом до уваги. Щодо доказу надсилання відповідачем на адресу позивача постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця Вариводи Д.В. №63441098 від 28 жовтня 2020 року, то опис вкладення від 29 жовтня 2020 року не містить номеру поштового відправлення, що унеможливлює ідентифікацію наданої послуги з відправлення постанов з описом вкладення боржнику. Таким чином, апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про отримання вказаних постанов 01 листопада 2020 року та 06 листопада 2020 року, відповідно, зроблено за відсутності допустимих доказів, що свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи. З урахуванням наведеного просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представники позивача (апелянта) Осів П. В. в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Варивода Д. В. в судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги позивача, і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін з таких підстав.

Залишаючи без розгляду позовну заяву в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду встановлений п.1 ч.2 ст.287 КАС України. При цьому, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду позивачем не надано. В частині позовних вимог щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича на користь Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця суд вважав необхідним продовжити розгляд справи.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.3 ст.122 цього Кодексу для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення закріплені у п.1 ч.2 ст.287 КАС України, згідно з якими позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

З аналізу наведених вище правових норм можна дійти висновку про те, що для оскарження рішення держаного виконавця щодо виконання судового рішення встановлено 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця Вариводи Д.В. № 63441098 від 28 жовтня 2020 року боржник Приватне підприємство «Білокриниця» отримало рекомендованим листом 01 листопада 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення наявним у матеріалах справи. Крім того, дата отримання вказаної постанови підтверджується відстеженням поштового відправлення №610, згідно з яким відправлення вручено особисто 02 листопада 2020 року (47013, с.Білокриниця, Україна).

Також, як правильно встановлено судом першої інстанції, копію оскаржуваної постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця Вариводи Д.В. № 63441098 від 28 жовтня 2020 року боржник Приватне підприємство «Білокриниця» отримав рекомендованим листом 06 листопада 2020 року, що підтверджується відстеженням поштового відправлення №400, згідно з яким відправлення вручено 06 листопада 2020 року (47013, с.Білокриниця, Україна). Крім того, до вказаного поштового відправлення долучено опис вкладення (п.1 постанова про стягнення ОВ №63441098).

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду позовної заяви в частині позовних вимог про визнання пункту 3 постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098 протиправним та скасування в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця і визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63441098 протиправною та скасування в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця, оскільки такі подані з пропуском строку, встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України.

Щодо доводів апелянта про те, що опис вкладення від 29 жовтня 2020 року не містить номеру поштового відправлення, що унеможливлює ідентифікацію наданої послуги з відправлення постанов з описом вкладення боржнику, то такі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як вбачається із вказаного опису на ньому міститься печатка відділення поштового зв`язку та підпис працівника зв`язку, що свідчить про те, що перед відправленням вказаного поштового відправлення працівником пошти перевірявся вміст вкладення.

Також, одночасно колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Таким чином, дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує усіх учасників цих правовідносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Крім того, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Також, на думку колегія суддів, не може залишатися поза увагою той факт, що позивач сплатив усю суму, що стверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 04 листопада 2020 року, про такі обставини йому було відомо, як стверджує, вживав заходів вирішення питання з приватним виконавцем, однак до суду з позовом звернувся лише 21 грудня 2020 року.

За таких обставин, з огляду на те, що позовна заява в частині позовних вимог про визнання пункту 3 постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63441098 протиправним та скасування в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця і визнання постанови приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводи Дмитра Васильовича від 28 жовтня 2020 року про стягнення з боржника основної винагороди ВП №63441098 протиправною та скасування в частині стягнення з боржника Приватного підприємства "Білокриниця" 80000,00 грн основної винагороди приватного виконавця подана поза межами строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення такої без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 246, 250, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Білокриниця" залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог у справі № 500/4251/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 13 липня 2021 року.