Справа № 480/2498/21
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2021 року Справа № 480/2498/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соп`яненка О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2016 позивачку звільнено у відставку з посади судді Кролевецького районного суду Сумської області. Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання і надала довідку Кролевецького районного суду Сумської області про стаж судді, який дає право на відставку на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді. Відповідач відмовив у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки Кролевецького районного суду Сумської області, в якій враховано період навчання у Ленінградському ордена Леніна і ордена Трудового Червоного Прапора державного університету імені А.А. Жданова. Вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують її права.
Просить визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування їй при призначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 №09-21/2/21 - вих.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати їй до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину періоду навчання за денною формою у Ленінградському ордена Леніна і ордена Трудового Червоного Прапора державного університету імені А.А. Жданова 2 роки 5 місяців та здійснити їй перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум; стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору.
Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому у відповідності до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.
Відповідно до ч. 6. ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи судом встановлено, що
ОСОБА_1 є суддею у відставці та отримує довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів", що не заперечується сторонами.
З вересня 2016 року позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, та отримувала довічне грошове утримання в розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.
Так, при розгляді справи №480/4664/20 судом встановлено, що у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої додала довідку від 27.02.2020 №04-458/20, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Сумській області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.11.2020 по справі № 480/4664/20 судом було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 27.02.2020 № 04-458/20 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок їй щомісячного довічного грошового утримання та надала довідку Кролевецького районного суду Сумської області №09-21/2/21-вих від 17.02.2020 про стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці пенсійного фонду України, в якій зазначено стаж роботи на посаді судді 36 років 7 місяців 25 днів (а.с.43).

Рішенням відділу перерахунків пенсії № 2 управління пенсійного забезпечення (м. Шостка) головного управління пенсійного фонду України в Сумській області від 22.02.2020 № 80 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та зазначено, що право на перерахунок стажу роботи на посаді судді згідно довідки про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17.02.2021 №04-21/1/21 - вих виданої Кролевецьким районним судом період навчання у Ленінградському ордені Леніна і ордені Трудового Червоного Прапора державного університету імені А.А. Жданова відсутнє (а.с. 47).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII) статтю 137 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою такого змісту:

«До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді».

Разом з цим, при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до кандидатів на посади суддів застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання). Означена позиція підтримується Вищою радою правосуддя, Верховним Судом, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, Державною судовою адміністрацією України, Національною школою суддів України, викладеною у спільному листі «Про зарахування (перерахунок) стажу роботи на посаді судді» від 05.11.2018 №41783/0/9-18.

У відповідності до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII (далі - Закон №2862-XII,) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Суд бере до уваги, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 (далі Закон №2453-VI), який було прийнято та який діяв на час роботи позивачки суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п.11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до частини шостої статті 47 та пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону №2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-XII у редакції чинній на час призначення позивача на посаду судді (далі - Закон №2862-XII,) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка працювала народним суддею, головою Кролевецького районного суду Сумської області з 21.06.2082, що підтверджується відповідним розрахунком Кролевецького районного суду Сумської області від 16.03.2021, трудовою книжкою позивача, не є спірним в межах розгляду даної справи.

Згідно із статтею 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років (стаж роботи на посаді судді 10 років позивач набув 21.06.1992року), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

На дату набрання чинності Законом №2453-VІ (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», зокрема, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, станом на час дії указаних нормативно-правових актів позивачка вже мала стаж роботи на посаді судді більше 10 років.

Матеріалами справи, а саме копією трудової книжки позивача, підтверджується, що позивачка з 01.09.1971 по 01.07.1976 навчалась на юридичному факультеті у Ленінградському ордені Леніна і ордені Трудового Червоного Прапора державного університету імені А.А. Жданова денної форми навчання.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо незарахування до стажу роботи позивачки половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, а тому позивачка має право на зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання в Ленінградському ордені Леніна і ордені Трудового Червоного Прапора державного університету імені А.А. Жданова

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №766/14821/16-а, від 31.10.2019 у справі №766/17221/16-а, від 07.11.2019 у справі №727/4435/17.

Зазначений період (половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, період проходження строкової військової служби), відповідачем протиправно не було враховано під час визначення відсотку виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протипраними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо незарахування ОСОБА_1 при призначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді половини періоду навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі відповідно до довідки, виданої Кролевецьким районним судом Сумської області 17.02.2021 №09-21/2/21 - вих.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину періоду навчання за денною формою у Ленінградському ордена Леніна і ордена Трудового Червоного Прапора державного університету імені А.А. Жданова у період з 01.09.1971 по 01.07.1976 та здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко