Справа № 240/5378/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/5378/21
категорія 112010200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Нагірняк М.Ф.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язати з 11.07.2019року призначити таку пенсію.
Ухвалою суду від 21.04.2021року позовну заяву після усунення її недоліків прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалами суду від 07.05.2021року та від 24.05.2021року відмовлено в задоволенні клопотання представника Позивача про проведення судових засідань в режимі відоконференції по причині відсутності технічної можливості в їх проведенні у відповідний час.

В судове засідання Позивач та представник Позивача повторно не прибули, про дату, час і місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином.

Неявка Позивача та його представника не перешкоджає розгляду справи по суті.

Як зазначено в позові, Позивач, перебуваючи на пенсії по втраті годувальника, з 11.07.2019року систематично звертався до Відповідача в особі його територіальних підрозділів за місцем свого проживання щодо переведення на пільгову пенсію відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до вимог Закону України "Про підвищення престижу шахтарської праці".

На такі звернення Позивач отримував протиправні роз`яснення, що по суті зведені до відмови у призначення такої пенсії. Позивач вважає, що з 1981 року по 2004роки працював на певних підземних роботах, що дає йому право на призначення пенсії відповідно до вимог ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом переведення з пенсії по втраті годувальника. Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці Позивача та відповідними довідками.

Позивач також вважає, що має право на пільгову пенсію з урахуванням періоду пільгового стажу відповідно до вимог Закону України "Про підвищення престижу шахтарської праці".

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача по справі, в судове засідання повторно не прибула, направила до суду відзив на позов проти позову та клопотання про перенесення судового засідання. У відзиві проти позову заперечується і зазначається, що Позивач в установленому порядку із відповідною заявою про переведення на інший вид пенсії не звертався. На звернення Позивача надавалися виключно певні роз`яснення. На думку Відповідача, відсутнє рішення уповноваженого органу, яким спірні відносини вирішено по суті, а тому відсутнє порушене право Позивача.

Крім того, Відповідач зазначає, що Позивачем до своїх звернень не надано жодних доказів щодо його зайнятості на підземних роботах протягом повного робочого дня. Додані Позивачем до своїх звернень документи, що видані підприємствами та установами, які перебувають на непідконтрольних Україні територіях, до уваги не приймаються.

Враховуючи неявку представників сторін та відсутність в потребі допиту свідків чи експерта, суд відповідно до вимог ч.9 ст.205 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами та витребувані судом документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV) та Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-XII (надалі-Закон N 1788-XII), що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Відповідно до статті 10 цього ж Закону N 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Як зазначено в п.1 ч.2 статті 114 цього ж Закону N 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач, ОСОБА_1 , є особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства та отримує пенсію за втратою годувальника.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 11.07.2019року звертався до Відповідача про переведення на пенсію відповідно до набутого страхового стажу та записів в трудовій книжці (а.с.19). За результатами розгляду такого звернення Відповідач листом від 02.08.2019року повідомив Позивача, що з даного питання йому раніше надавалися детальні роз`яснення в листах від 14.09.2018року, від 12.10.2018року, від 10.04.2019року та від 12.06.2019року (а.с.163).

Разом з тим, копій таких листів Відповідач суду не надав.

Судом встановлено та визнається сторонами, що Позивач 12.08.2020року в черговий раз звернувся до Відповідача із заявою про переведення з пенсії по втраті годувальника на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.194).

Судом встановлено, що за результатами розгляду такого звернення Відповідач листом від 22.09.2020року повторно повідомив Позивача, що з даного питання йому раніше надавалися детальні роз`яснення і що для такого переведення потрібно особисто подати відповідну заяву (а.с.193).

Такі доводи Відповідача не в повній мірі ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог ч.3 ст.45 Закону N 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Алгоритм дій територіальних органів Пенсійного фонду щодо розгляду таких звернень регламентовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 (далі - Порядок N 22-1).

За положеннями пункту 1 цього Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до пункту 4.2 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою за відповідною формою, що передбачена в додатку 3 до цього ж Порядку.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Аналізуючи наведені норми права можна дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на переведення з одного виду пенсії на інший, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Судом встановлено, що Позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки він не звертався до Відповідача із заявою встановленого зразка та необхідним пакетом документів для переведення з одного виду пенсії на інший, а відтак Відповідач не мав підстав для призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.04.2018р. у справа N 601/198/16 ( Адміністративне провадження N К/9901/6458/18).

Досліджені судом заяви Позивача від 11.07.2019року та від 12.08.2020року викладені в довільній формі, не відповідають формі заяви, передбаченої в додатку 3 до Порядку N 22-1 та не містять особистого волевиявлення особи щодо вибору виду пенсії для відповідного переведення з пенсії за втратою годувальника.

В зв`язку з цим суд вважає обґрунтованими доводи Відповідача в цій частині, наведені у відзиві.

Разом з тим, суд зазначає, що в розумінні вимог п.4.3 Порядку N 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.3).

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Більш того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначене свідчить, що Відповідач всупереч вказаними вимогам КАС України та Порядку N 22-1 вчинив протиправну бездіяльність щодо належного розгляду звернень Позивача з приводу переведення на інший вид пенсії. За результатами розгляду таких звернень не було прийнято рішень за формою та в порядку, передбаченому правовими нормами Порядку N 22-1. Позивач не отримав обґрунтованого рішення щодо наявності конкретних причин, які перешкоджають переведенню Позивача на інший вид пенсії із зазначенням способів для їх (причин) усунення.

Вказане порушення право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Відповідача повторно розглянути вказані звернення у відповідно до вимог Порядку N 22-1 і за результатами розгляду ухвалити обґрунтоване рішення з урахуванням доводів, наведених судом.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Відповідача, викладених у відзиві на позов, про те, що довідки, видані на тимчасово окупованій території не можуть бути взяті до уваги.

Відповідач не врахував, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.96, § 45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Вказаний висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 р. у справі N 235/2357/17 (адміністративне провадження N К/9901/2383/17).

Одночасно суд враховує доводи представника Позивача, що Відповідачем Позивачу був повернутий весь пакет документів, що додавалися до його звернень лише згідно листа Відповідача від 20.01.2021року.

В зв`язку з цим суд вважає, що Позивачем не пропущено строки звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо розгляду звернень ОСОБА_1 з приводу переведення на інший вид пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул.О.Ольжича,7, ) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 (Адреса проживання: АДРЕСА_1 . Адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_1 ) про переведення на інший вид пенсії у відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N 22-1 і за результатами розгляду ухвалити обґрунтоване рішення з урахуванням доводів, наведених судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк