Справа № 380/8665/20
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8665/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої-судді Мричко Н.І.,

за участі секретаря судового засідання Роздіна Ю.Н.,

представника позивача Цепко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Національної поліції у Львівській області , місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, служби в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції, що станом на 08.07.2013 становила 10 років 05 місяців 16 днів та з врахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції за період з 07.11.2015 по час виконання рішення суду;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані додаткові відпустки за вислугу років період з 07.11.2015 до періоду винесення судового рішення.

Ухвалою від 16.10.2020 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою від 27.10.2020 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Ухвалою від 17.12.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 07.06.2021 суд витребував докази від відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив у зарахуванні до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, служби в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013, оскільки законодавець закріпив рівність і однаковість трудових та соціальних гарантій колишніх працівників міліції та поліцейських. Служба в податковій міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справи. Відтак позивач вважає, що відповідач повинен зарахувати службу в податковій міліції до стажу служби в поліції, а також провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції та виплатити грошову компенсацію за невикористані додаткові відпустки за вислугу років.

06.11.2021 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Відзив обґрунтований тим, що на момент проходження позивачем служби в податковій міліції чинні законодавчі положення не відносили органи державної податкової служби до органів внутрішніх справ. Відтак період проходження позивачем служби у податковій міліції не підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції.

01.12.2020 представник позивача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила ті ж аргументи, що й у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задовольнити повністю.

У судове засідання відповідач явку представника не забезпечив. 08.07.2021 на адресу суду надійшло клопотання за підписом представника ГУ НП у Львівській області Іллі Тереха про відкладення розгляду справи з підстав перебування уповноваженого представника Лазорка І.І. у відпустці. Представник позивача в судовому засіданні заперечила щодо відкладення розгляду справи. Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відхилив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач з 01.06.2004 по 08.07.2013 проходив службу в органах податкової міліції Управління міліції у м. Львові.

Наказом Державної податкової адміністрації у Львівській області від 04.07.2013 №170-о позивача звільнено зі служби 08.07.2013.

Згідно з довідкою Головного управління Національної поліції у Львівській області від 06.07.2020 № 482/35/02-20 позивач з 16.03.2015 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ. В період з 07.11.2015 проходить службу в Національній поліції на посаді командира взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Львів» Головного управління Національної поліції у Львівській області. Також у такій довідці зазначено, що стаж служби позивача в поліції станом на 06.08.2020 становить 6 років 8 місяців 28 днів.

Листом від 24.09.2020 № 566/05/35-2020 відповідач повідомив представника позивача про те, що вислуга років за час проходження позивачем служби в органах податкової міліції позивачу не зарахована до стажу служби в поліції. Також повідомлено про те, що при обчисленні основних чергових відпусток та встановлення щомісячної надбавки до заробітної плати вислуга років за час проходження служби в органах податкової міліції не враховувалась.

Вважаючи дії відповідача щодо неврахування до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, служби в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013 протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон України № 580-VIII; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України № 580-VIII завданням поліції є надання поліцейських послуг у сферах:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку;

2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;

3) протидії злочинності;

4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною першою статті 59 Закону України № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до статті 78 Закону України №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України (далі - ПК України; в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Згідно з пунктом 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до частини четвертої статті 78 Закону України № 580-VIII порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Приписами пунктів 3-6 частини сьомої Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 580-VIII зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із вказаного Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із вказаним Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» від 23.12.2015, який набрав чинності 29.12.2015, пункт 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені вказаним Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до статті 19 Закону України від 04.12.1990 №509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі Закон України №509-XII) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Статтями 24, 26 Закону України №509-XII визначено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію».

Предметом спору у даній справі є зарахування стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції.

Суд встановив, що позивач з 01.06.2004 по 08.07.2013 проходив службу в органах податкової міліції Управління міліції у м. Львові.

Суд повторно зазначає, що згідно зі статтею 78 Закону України №580-VIII до служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України.

У свою чергу, приписами статей 353, 356 ПК України визначено, що особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, на цих осіб поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Аналізуючи повноваження, завдання та функції цих органів, суд дійшов висновку, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 07.10.2020 у справі №826/16143/18.

Наведене підтверджує аргументи позивача щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ та служби в органах податкової міліції.

Суд, враховуючи вказані правові норми, приходить до висновку, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової служби України прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо незарахування позивачу до стажу служби в поліції служби в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013 є протиправними.

Відтак суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати позивачу до стажу служби в поліції службу в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції та здійснити виплату грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки з урахуванням періоду служби в податковій міліції, то суд вважає такі позовні вимоги безпідставними. Суд зазначає, що право позивача в цій частині ще не порушене, оскільки перерахунок грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції та здійснення виплати грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки з урахуванням періоду служби в податковій міліції може бути проведений лише після зарахування такого періоду до стажу служби в поліції.

У цьому контексті, суд зауважує, що у матеріалах справи відсутня заява позивача до відповідача із вимогами про здійснення перерахунку і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції та здійснення виплати грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки з урахуванням періоду служби в податковій міліції.

Суд зазначає, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Вказаний висновок зроблений з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що викладена у його Рішенні від 30.10.2014, по Справі «ШВИДКА ПРОТИ УКРАЇНИ», (Заява № 17888/12), остаточним стало 30.01.2015, у пункті 54 якого вказано, що Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції та здійснити виплату грошову компенсацію за невикористані додаткові відпустки з урахуванням періоду служби в податковій міліції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції служби в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції службу в податковій міліції з 01.06.2004 по 08.07.2013.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати між сторонами не розподіляються.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 13 липня 2021 року.

Суддя Мричко Н.І.