Справа № 640/18852/21
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

12 липня 2021 року м. Київ № 640/18852/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Качура І.А. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у адміністративній справі

Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕ ТРЕЙДИНГ»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2018 року №307 в частині,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕ ТРЕЙДИНГ» з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, у якій останній просить суд про визнання протиправною та скасування постанови від 14.03.2018 року №307 в частині.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом з адміністративним позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд забезпечити позов шляхом зупинення по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕ ТРЕЙДИНГ» () дію глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку), до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову Позивачем обґрунтовано тим, що глава 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 307 має очевидні ознаки протиправності, суперечить та порушує Закон України «Про ринок електричної енергії», а також норми Господарського кодексу України, як актів вищої юридичної сили та порушує права та інтересів Товариства.

На думку заявника, оскаржуваною главою 1.7 розділу І Правил ринку, НКРЕКП наділяє господарюючого суб`єкта правом застосовувати санкції у вигляді зупинення та обмеження діяльності учасників ринку електричної енергії.

Позивач також вказує, що у разі незастосування заходів забезпечення позову ефективний захист порушених та оспорюваних прав та інтересів позивача, за яким він звернувся до суду буде унеможливлений.

За твердженням Позивача, у разі застосування оскаржуваної глави 1.7 Правил ринку у випадку не сплати ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ» виставлених ПрАТ «НЕК Укренерго», в тому числі які є спірними, Товариство набуде статусу «Преддефолтний», а в подальшому «Дефолтний», що зумовить припинення можливості провадити господарську діяльність на ринку електричної енергії вцілому для Позивача

Товариство, в свою чергу, буде вимушене звертатися з вимогами до НКРЕКП про відшкодування збитків, спричинених нормативно-правовим актом, прийнятим всупереч положенням законодавства України. Такі збитки стягуватимуться за рахунок коштів з Державного бюджету України

Вирішуючи заяву ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ» про забезпечення позову, суд бере до уваги наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк

Суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для забезпечення адміністративного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Розглядаючи та вирішуючи заявлену заяву, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання судового рішення

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

При цьому, суд зазначає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд враховує Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийняті Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, відповідно до яких рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Верховний судом в постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, було зазначено, що у випадку, якщо особа має намір звернутися до суду з немайновою вимогою, судам необхідно застосовувати та досліджувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Судом також враховано висновок Верховного Суду викладеного у постанові від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, в частині того, що «необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними».

Судом було встановлено, що ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ» є учасником ринку електричної енергії та здійснює діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів визначаються ЗУ «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, правилами ринку, які, в тому числі, визначають правила функціонування балансуючого ринку та ринку допоміжних послуг.

Правила ринку визначають, зокрема, порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до правил ринку, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в ОЕС України (ч. 3 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було прийнято постанову від 14.03.2018 № 307 «Про затвердження Правил ринку».

Главою 1.7 розділу І Правил ринку передбачено, що:

« 1.7.1. Учасник ринку, крім ОСП (операторів системи передачі), ОР (оператора ринку) та гарантованого покупця, набуває статусу «Переддефолтний» при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:

1) учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР (Адміністратора розрахунків), не здійснив відповідну оплату;

2) учасник ринку, який є СВБ (стороною відповідальною за баланс), не надавав, не підтримував, не збільшував та не поновлював фінансові гарантії в необхідному обсязі відповідно до розділу VI цих Правил;

3) учасник ринку не здійснив оплату послуги з передачі електричної енергії та/або з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління у строк понад 30 календарних днів з дати отримання акта приймання-передачі послуги.

1.7.2. При набутті статусу «Переддефолтний» АР на період існування такого статусу:

1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу « Переддефолтний »;

2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

3) використовує фінансові гарантії, що надаються учасником ринку, для покриття його заборгованості перед ОСП;

4) використовує фінансові гарантії, що надаються ним, для покриття заборгованості перед АР та/або, якщо учасник виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу «Переддефолтний» кожного робочого дня (о 12:00) направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або ПІБ (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа- підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа-підприємець), розміру простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.

1.7.3. При набутті статусу «Переддефолтний» такий статус для учасника ринку триває в разі настання принаймні однієї з обставин, передбачених пунктом 1.7.1 цієї глави. В іншому випадку статус «Переддефолтний» анулюється, про що АР повинен повідомити учасника ринку і Регулятора.

1.7.4. Учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу «Дефолтний» при настанні принаймні однієї з таких подій або обставин:

1) тривалість статусу «Переддефолтний» для учасника ринку становить більше двох робочих днів;

2) судом прийнято рішення про визнання учасника ринку банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або учасником ринку або його уповноваженими органами прийнято рішення про ліквідацію учасника ринку;

3) у випадку анулювання ліцензії учасника ринку.

1.7.5. На період існування статусу «Дефолтний» АР вживає до такого учасника ринку такі заходи:

1) надсилає учаснику ринку та Регулятору повідомлення про набуття учасником ринку статусу « Дефолтний »;

2) публікує на офіційному вебсайті АР повідомлення про набуття учасником ринку статусу " Дефолтний " із зазначенням дати набуття такого статусу;

3) зупиняє майбутні та скасовує діючі реєстрації ДД (двосторонні договори) щодо продажу електричної енергії учасникам ринку;

4) установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на РДН (ринок на добу наперед) та ВДР (внутрішньодобовий ринок) для такого учасника ринку;

5) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника (або споживача), після набуття ним статусу «Дефолтний» постачання електричної енергії споживачам такого учасника ринку (або такому учаснику ринку) здійснюється постачальником «останньої надії» відповідно до Правил роздрібного ринку;

6) якщо учасник ринку також виступає в якості електропостачальника, після набуття ним статусу «Дефолтний» кожного робочого дня о 12:00 направляє до уповноважених банків довідку, що містить інформацію щодо повного та скороченого найменування учасника ринку або ПІБ (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа-підприємець), ЄДРПОУ або РНОКПП (якщо учасником ринку є фізична особа або фізична особа - підприємець) та кінцевий розмір простроченої електропостачальником оплати вартості його небалансів електричної енергії.

Вчинення до учасника ринку будь-яких дій з боку АР відповідно до цього пункту не впливає та не змінює відповідальність такого учасника ринку відповідно до цих Правил, що означає, що учасник ринку із статусом «Дефолтний» несе відповідальність за сплату всіх сум (у тому числі податків), що необхідно сплатити відповідно до цих Правил.

Учасник ринку втрачає статус «Дефолтний» після припинення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що укладений між ним та ОСП.

1.7.6. Після повідомлення учасника ринку про набуття ним статусу «Дефолтний» АР повідомляє:

1) СВБ такого учасника ринку з метою вжиття нею відповідних заходів щодо цього учасника ринку, передбачених положеннями договору між СВБ та учасником ринку;

2) контрагентів учасника ринку в рамках ДД з метою вжиття відповідних заходів, що визначені їх ДД».

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2-3 ст. 217 Господарського кодексу України, у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Крім зазначених, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Згідно з статтею 239 Господарського кодексу України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання адміністративно-господарські санкції, зокрема у вигляді обмеження або зупинення діяльності суб`єкта господарювання.

З зазначеного, вбачається, що ПрАТ «НЕК «УКРЕНЕРГО» є суб`єктом господарювання, та його дії з застосування адміністративно-господарських санкцій суперечитиме вищевказаним нормам ст. 238, ст. 239 Господарського кодексу України.

Крім того, стаття 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачає, що у разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку можуть застосовуватися санкції у виді:

1) попередження про необхідність усунення порушень;

2) штрафу;

3) зупинення дії ліцензії;

4) анулювання ліцензії.

Отже, суд попередньо зауважує також, що Законом України «Про ринок електричної енергії» не передбачено санкцій у вигляді припинення права учасника ринку здійснювати діяльність на ринку електричної енергії, що може свідчити про невідповідність глави 1.7 розділу І Правил ринку зазначеному закону.

Суд бере до уваги, норми ч. 12 ст. 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідно до яких рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень, прийняті на виконання норм цього Закону, мають прийматися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідати меті, з якою повноваження надані, бути обґрунтованими, відповідати принципам неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності, прозорості, недискримінації та своєчасності.

Згідно з принципом пропорційності рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень повинні бути необхідними і мінімально достатніми для досягнення мети - задоволення загальносуспільного інтересу.

Згідно з принципом прозорості рішення (заходи) суб`єктів владних повноважень мають бути належним чином обґрунтовані та повідомлені суб`єктам, яких вони стосуються, у належний строк до набрання ними чинності або введення в дію.

Згідно з принципом недискримінації рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень не можуть призводити:

до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є відмінним від обсягу прав та обов`язків інших осіб у подібних ситуаціях, якщо лише така відмінність не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу;

до юридичного або фактичного обсягу прав та обов`язків особи, який є таким, як і обсяг прав та обов`язків інших осіб у неподібних ситуаціях, якщо така однаковість не є необхідною та мінімально достатньою для задоволення загальносуспільного інтересу.

Дія принципів пропорційності, прозорості і недискримінації поширюється також на учасників ринку електричної енергії у випадках, передбачених цим Законом.

Пункт 1.7.1. глави 1.7 розділу І Правил ринку передбачає, що санкції цієї глави поширюються на учасників ринку, за виключенням ОСП (операторів системи передачі), ОР (оператора ринку) та гарантованого покупця.

Тобто суд зазначає про наявність ознак дискримінаційного підходу до застосування глави 1.7. Правил ринку та не відповідності Закону України «Про ринок електричної енергії» в цій частині.

Суд враховує правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 та від 06 лютого 2019 справа № 826/13306/18 щодо того, що суд повинен встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх вагомих підстав для сумніву у правомірності оскаржуваної постанови поза обґрунтованим сумнівом, що вказує на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваної постанови відповідача, які в сукупності з наведеним вище, є достатніми правовими підставами, передбаченими статтею 150 КАС України для вжиття заходів забезпечення позову.

Перевірка ж безпосередньо правомірності/протиправності оскаржуваної постанови відповідача буде здійснена судом при вирішенні спору по суті.

Обґрунтовуючи неможливість ефективного захисту прав позивача у разі відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, позивачем наголошено, що відповідно до положень глави 1.7 розділу І Правил ринку, несплата до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР, не здійснив відповідну оплату, навіть за умови, що учасник ринку не отримував жодних послуг від АР, або сума, що виставлена до сплати є спірною, до нього застосовується обмеження господарської діяльності (учасник ринку отримує статус «Преддефолтний»). Якщо протягом двох робочих днів учасник ринку не здійснив відповідні платежі на користь АР, до такого учасника застосовується примусове припинення господарської діяльності (учасник ринку отримує статус «Дефолтний», АР (Адміністратор розрахунків функція якого виконує ПрАТ «НЕК Укренерго») зупиняє майбутні та скасовує діючі реєстрації договорів щодо продажу електричної енергії учасникам ринку, установлює нульовий обсяг продажу електричної енергії на всіх сегментах ринку електричної енергії для такого учасника ринку і такий господарюючий суб`єкт втрачає право здійснювати діяльність на ринку електричної енергії).

Суд враховує доводи позивача, що невжиття судом забезпечувальних заходів по даній справі може мати наслідком припинення господарської діяльності ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ».

Так, основним видом господарської діяльності ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ» є діяльність з перепродажу електричної енергії.

Відтак, вбачається, що до завершення процедури оспорювання Позивачем спірних рахунків Відповідача, застосування глави 1.7. розділу І Правил ринку призведе до неможливості здійснювати господарську діяльність ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ», та в кінцевому результаті може мати наслідком банкротство суб`єкта господарювання.

Разом з тим, для подальшого відновлення своїх прав та інтересів, Позивач вимушений буде проходити через відповідні процедури відновлення платоспроможності боржника та стягувати збитки з НКРЕКП.

Суд бере до уваги, що Позивач у заяві про забезпечення позову просить суд до набрання рішенням по справі законної сили зупинити дію оскаржуваної глави 1.7. розділу І Правил ринку тільки у відношенні до ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ», а отже не буде мати наслідком зупинення її для інших учасників ринку.

Водночас судом також враховується, що згідно з статтею 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Крім того, положення ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачають, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Таким чином, само по собі зупинення оскаржуваної глави 1.7. розділу І Правил ринку не надає прав позивачу не виконувати укладені договори на ринку електричної енергії та він залишається відповідальним за оплату наданих послуг на ринку електричної енергії.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його і отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (пункт 54 рішення від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України").

Таким чином, оцінюючи дане питання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що застосування забезпечення позову шляхом зупинення глави 1.7. розділу І Правил ринку до набрання рішення законної сили по справі буде обґрунтованим, оскільки вказані вище обставини можуть мати реальні наслідки заподіяння шкоди правам та інтересам Позивача, в той же час у разі застосування даного забезпечення позову у відношенні тільки Позивача не призведе до завдання більшої шкоди, ніж та, якій вдасться запобігти.

Суд також зазначає, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ», за яким останній звернувся до суду, що суперечитиме вище згаданим позиціям Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

При цьому, необхідно зазначити, що статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, як види забезпечення позову, так і випадки забезпечення позову, які не допускаються, зокрема, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, щодо встановлення державних регульованих цін (тарифів) на ринку електричної енергії та природного газу, затвердження методик (порядків) їх встановлення (формування, розрахунку).

Разом з тим, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що положення п. 6 ч. 3 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюються на заяву про забезпечення позову, подану ТОВ «ДЕ ТРЕЙДИНГ» в даній справі.

Окремо, суд зауважує, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності оскаржуваної глави 1.7. Правил ринку, а рішення стосовно вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом буде ухвалено у даній справі.

Суд наголошує, що в даному випадку застосування заходів забезпечення адміністративного позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог, встановлення їх обґрунтованості.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам, суд приходить до висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 153-155, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕ ТРЕЙДИНГ» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг про забезпечення позову - задовольнити.

2. Зупинити дію глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП 14.03.2018 № 307 по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕ ТРЕЙДИНГ» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 11, ), до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 12.07.2024.

Відповідно до частини 8 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕ ТРЕЙДИНГ» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, 11, ).

Боржник: Національна комісія, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 19, ).

Суддя І.А. Качур