Справа № 520/7381/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року № 520/7381/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул.. Бульварно Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила суд :

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при постановленні рішення від 12.05.2021 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 11.05.2021 протиправними та незаконними та встановити відсутність повноважень суб`єкта владних повноважень при його постановленні та скасувати рішення;

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 11.05.2021 протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з довідкою, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області від 14.04.2021 № 04-49/237 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,25, яка складає: 118 237,5 гривень у тому числі: посадовий оклад 78 825,0 грн та доплата за вислугу років 39 412,5 грн, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 60 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, що складає 70 942,5 грн, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області всю суму боргу за період з 19.02.2020 по день здійснення перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області від 14.04.2021 № 04-49/237 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та встановити відповідачу суб`єкту владних повноважень розумний строк для виконання рішення суду

- покласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області обов`язки щодо забезпечення виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в результаті протиправної відмови відповідача в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, він позбавлений права на належний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідачі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надали відзиви на позов, в якому, заперечуючи проти позову, просили у його задоволенні відмовити, посилаючись, на те, що у спірних правовідносинах діяли правомірно в межах чинного законодавства.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.10.2016 № 02.07/98 позивача відраховано із штату суддів у зв`язку з поданням заяви про звільнення.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 60 % від винагороди працюючого судді.

У зв`язку з підвищенням прожиткового мінімуму та зміною розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у відповідності до вимог п. 24 розділу XII прикінцевих положень та ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-УІП від 02.06.2016, та на виконання вимог рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2021 по справі № 520/10112/2020, позивачем була отримана довідка Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області від 14.04.2021 № 04-49/237 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Вказана довідка містить відомості про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка становить 118 237,5 гривень.

У подальшому, 14 квітня 2021 року, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання у зв`язку зі змінами в законодавстві та збільшенням прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

26.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області супровідним листом надіслало рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, яким відмовлено у відповідному перерахунку.

11.05.2021 позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо здійснення перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на що 19.05.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області позивачу було надано рішення про відсутність підстав для перерахунку довічного утримання судді у відставці, постановлене Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Відмову в перерахунку довічного грошового утримання позивач вважає необгрунтованою і противоправною, у зв`язку з чим звернувся до суду за її оскарженням.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402- VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-У1, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону від 02.06.2016 № І402-VIIІ). "

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який . працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового, утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402- УІІІ встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом-, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді " понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового-утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ зі змінами.

У пунктах 15-17 вказаного рішення зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за . результатами, кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2.453-УІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді: наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомога та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп 2013).

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

В рішенні від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що частина третя статті 141 Закону № 2453-УІ у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-УІП, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону № 2453-УІ до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213- VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-УІІІ, а саме: "Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання".

В пункті 7 цього ж рішення Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними» і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

На виконання висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 08 червня 2016 року До 4-рп/2016, частина четверта статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-УІІІ викладена в наступній редакції: "У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошовогоутримання".

У пункті 19 постанови Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 також наголошено на тому, що за змістом частини четвертої статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402- УШ перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі вищенаведеного, суд робить висновок, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виникла лише одна підстава його перерахунку, а саме збільшився розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Інші складові (стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) залишилися незмінними.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні Великода проти України від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Салах Шейх проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані дії відповідачів є протиправними, а тому задовольняє позовні вимоги в редакції: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за його заявою від 11.05.2021 протиправними; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає в не перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою від 11.05.2021 протиправною.

Разом з тим, суд приходить до висновку про задоволення позову та відновлення прав позивача у спосіб зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з довідкою, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області від 14.04.2021 № 04-49/237 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,25, яка складає: 118 237,5 гривень у тому числі: посадовий оклад 78 825,0 грн та доплата за вислугу років 39 412,5 грн, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 60 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, що складає 70 942,5 грн, з урахуванням фактично виплачених сум.

Разом з тим, питання щодо проведення відповідного перерахунку, нарахування та виплати без обмеження максимальним розміром, то в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання відповідачем не розглядалося, а отже в цій частині вимоги є такими, що заявлені на майбутнє.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області всю суму боргу за період з 19.02.2020 по день здійснення перерахунку, суд зазначає, що що така позовна вимога, як стягнення заборгованості, можлива до звернення лише у випадку, коли існування такої заборгованості підтверджено документально. Як свідчать матеріали вказаної справи відповідний перерахунок на підставі довідки від 14.04.2021 № 04-49/237, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області, ще не відбувся, то вказана позовна вимога є такою, що заявлена на майбутнє, а тому не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про встановлення судом строку для подання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Щодо позовної вимоги про покладення на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області обов`язків щодо забезпечення виконання рішення суду слід зазначити наступне.

Статтею 10 положення «Про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, визначені обов`язки начальника головного управління Фонду, до яких, зокрема, відноситься здійснення керівництва головним управлінням Фонду, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності, очолює колегію, організовує та забезпечує її роботу.

Відповідно до положень ст. 4 вказаного положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Таким чином, начальник територіального органу Пенсійного фонду України зобов`язаний забезпечувати виконання рішень судів, у тому числі, якими такий територіальний орган зобов`язаний здійснити відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а тому вказана позовна вимога є необґрунтованою та як наслідок не підлягає задоволенню.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється в порядку ст. 139 КАС України

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул.. Бульварно Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправнеими дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул.. Бульварно Кудрявська, б. 16, м. Київ, 04053, ) щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за її заявою від 11.05.2021.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), яка полягає в не перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за її заявою від 11.05.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з довідкою, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Харківській області від 14.04.2021 № 04-49/237 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням регіонального коефіцієнта 1,25, яка складає: 118 237,5 гривень у тому числі: посадовий оклад 78 825,0 грн та доплата за вислугу років 39 412,5 грн, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 60 % суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, що складає 70 942,5 грн, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків,61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судових збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя Заічко О.В.