Справа № 640/9272/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Шевченко Н.М.
суддя-доповідач: Епель О.В.
УХВАЛА

13 липня 2021 року Справа № 640/9272/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві заяву Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення у справі

за позовом Науково-виробничого товариства

з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»

до відділу примусового виконання рішень

Управління забезпечення примусового виконання рішень

у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги

на предмет спору: приватне підприємство «Веронівка Агро»

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: приватне підприємство «Веронівка Агро» про:

- визнання протиправною бездіяльності заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича, яка полягає у не вчиненні дій щодо надсилання постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 26.11.2019 у виконавчому провадженні № 37674119 на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»;

- зобов`язання заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича надіслати на адресу Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» (01133, м. Київ, вул. Леоніда Первомайського, буд. 11) постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 26.11.2019 у виконавчому провадженні № 37674119; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 січня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

15.01.2021 до суду надійшла заява позивачем про ухвалення додаткового рішення в цій справі шляхом вирішення питання щодо відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року зазначену заяву позивача залишено без розгляду.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що заява позивача про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу вже була розглянута судом і відповідно до ст.ст. 167, 252 КАС України ця заява від 15.01.2021 підлягає залишенню без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року:

- апеляційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» - задоволено частково;

- ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року - скасовано та відмовлено в задоволенні заяви Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 640/9272/20.

Від позивача надійшла заяви про ухвалення додаткового рішення в цій справі, в якій він просить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що при ухваленні постанови в цій справі судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, наполягає на наявності правових підстав для стягнення на його користь з відповідача вказаної суми коштів та стверджує, що понесення ним таких витрат на правничу допомогу підтверджується документально.

Відповідачем подано заперечення на вказану заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в цій справі, в яких відповідач просить відмовити в її задоволення та постановити окрему ухвалу про зловживання адвокатом позивача процесуальним правами.

При цьому, відповідач звертає увагу на те, що рішенням суду апеляційної інстанції в цій справі, у зв`язку з постановленням якого, заявник наразі просить відшкодувати йому витрати на правничу допомогу, йому було відмовлено в задоволенні його вимог.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.06.2021 вказану заяву позивача призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.07.2021 о 13:20 год.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши всі доводи заявника, перевіривши наявність правових підстав для задоволення поданої ним заяви, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Разом з тим, частиною другою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами першою та шостою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Висновки.

Системний аналіз положень адміністративного процесуального законодавства надає підстави стверджувати, що розподіл судових витрат та, зокрема, їх стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, здійснюється в разі ухвалення на його користь відповідного судового рішення.

Водночас, жодною нормою ані КАС України, ані Закону України «Про судовий збір» не передбачено стягнення, зокрема на користь позивача, понесених стороною судових витрат на правничу допомогу, у разі відмови судом апеляційної інстанції за результатами апеляційного провадження в задоволенні його заяви, поданої до суду першої інстанції, про ухвалення додаткового судового рішення.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем було оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду його заяви про ухвалення додаткового рішення і за результатами апеляційного провадження таку ухвалу суду дійсно було скасовано, але разом з тим у задоволенні вказаної заяви позивача відмовлено.

Тобто, хоча апеляційну скаргу позивача постановою суду апеляційної інстанції від 23.03.2021 у цій справі й було частково задоволено, але фактично таке судове рішення прийнято не на його користь.

Отже, у даному випадку відсутні жодні правові підстави для стягнення на користь заявника судових витрат, понесених ним на оскарження ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що заява Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 252, 311, 325, 328, 329 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» про ухвалення додаткового рішення у справі № 640/9272/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 13 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

А.Г. Степанюк