Справа № 600/1522/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1522/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 16 березня 2021 року.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що згідно з наказом на проведення фактичної перевірки її предметом був облік, ліцензування, виробництва. зберігання та транспортування пального. Натомість безпосередньо під час проведення перевірки відповідач вийшов за межі предмету фактичної перевірки, оскільки за її результатами на позивача накладено штрафні санкції за неподання ним повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП. Водночас позивач звертав увагу на те, що наведені в акті перевірки об`єкти, з якими відповідач пов`язував необхідність подання таких повідомлень, використовуються у господарській діяльності на підставі договорів оренди, а тому позивач не зобов`язаний сплачувати податки, оскільки об`єкти, які він використовує, належать на праві приватної власності іншим юридичним та фізичним особам. Зазначав, що перевірка стосовно подання платником податків указаного вище повідомлення може здійснюватися лише в межах документальної перевірки (планової або позапланової). Вказане, на думку позивача, свідчить про незаконність проведеної перевірки, а тому прийняте за її результатами оскаржуване податкове-рішення є протиправним. Крім цього, позивач звертав увагу на те, що застосування до платника податків штрафних санкцій на підставі пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України підпадає пію дію мораторію, встановленого пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Також указано, що ні в акті фактичної перевірки, ні в розрахунку до акту перевірки не зазначено період, з який до позивача було застосовано штрафні санкції оскаржуваним податковим-рішенням. Також положеннями Податкового кодексу України не встановлено строків подання повідомлень за формою №20-ОПП, а тому вважає безпідставними посилання відповідача на порушення строків, установлених наказом Мінфіну «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» №1588 від 09 грудня 2011 року, оскільки застосування штрафних санкцій до платника податків на підставі статті 117 Податкового кодексу України передбачається за порушення строків, установлених виключно кодексом.

Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У поданому до суду відзиві зазначив, що згідно з наказом Головного управління ДПС у Чернівецькій області про проведення фактичної перевірки така проводилась стосовно господарської діяльності позивача з 17 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2020 року та з питань дотримання вимог Податкового кодексу України під час проведення господарської діяльності. Так, згідно ідентифікаційних даних ТОВ «Ласунка Плюс» з ІАС «Податковий блок» (станом на момент проведення перевірки), у позивача наявні об`єкти оподаткування, стосовно яких необхідне подання повідомлення за формою 20-ОПП, що передбачено Порядком обліку платників і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300. Факт існування у позивача таких об`єктів оподаткування не заперечувався, що свідчить про законність оскаржуваного податкового-повідомлення рішення. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач зауважив, що відповідач у порушення вимог Податкового кодексу України здійснив фактичну перевірку господарської діяльності до завершення дії карантину. Крім цього, у період господарської діяльності з 17 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2020 року, стосовно якого проводилась фактична перевірка, позивача не набував у власність жодного транспортного засобу, а лише орендував один транспортний засіб, стосовно якого були скасовані накладені податковим органом штрафні санкції. Звертав увагу на те, що відповідачем не зазначено, на підставі яких саме первинних документів він установив факт допущення позивачем порушення податкового законодавства. Наполягав на задоволенні позовних вимог.

Правом подати заперечення відповідач не скористався.

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року клопотання Головного управління ДПС у Чернівецькій області про заміну сторони задоволено. Замінено відповідача у даній справі - Головне управління ДПС у Чернівецькій області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Чернівецькій області ().

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» () зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в податковому органів як платник податків та єдиного внеску із здійснення основного виду діяльності за кодом КВЕД 46.38 оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками. Керівником зазначеної юридичної особи є ОСОБА_1 .

Наказом Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 07 жовтня 2020 року №482/фп зобов`язано провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» за період фінансово-господарської діяльності з 17 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2020 року, з 08 жовтня 2020 року тривалістю 10 діб з питань дотримання вимог Податкового кодексу України в частині здійснення господарської діяльності та Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, постанови Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року №148.

На підставі зазначеного наказу та направлень на перевірку від 12 жовтня 2020 року №№1407, 1407 уповноваженими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області у період з 08 жовтня 2020 року 16 жовтня 2020 року проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ТОВ «Ласунка Плюс», за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 16 жовтня 2020 року №0296/24/13/РРО/35248940.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Ласунка Плюс» у своїй господарській діяльності з метою отримання замовлень від суб`єктів господарювання, а також постачання своєї продукції використовує власні транспортні засоби в кількості 20 шт. (додаток 1 до акту перевірки) та орендовані транспортні засоби в кількості 31 шт. (додаток 2 до акту перевірки).

В період з 01 квітня 2020 року по 16 жовтня 2020 року згідно акцизних накладних ТОВ «Ласунка плюс» придбано у ТОВ «Мартін-Трейд» паливо дизельне у кількості 5270,83 л або 63534,84 л, з яким укладено договір поставки №04/06 від 07 червня 2017 року. Відповідно до наданих до перевірки товарно-транспортних накладних перевезення вантажів здійснювали ТОВ «Мартін Логістик» та ПП «Ваш» (інформація по ТТН, транспортні засоби, які здійснювали перевезення, пункти навантаження та розвантаження в додатку 3 до акту перевірки). Перехід права власності підтверджується видатковими накладними, на підставі яких здійснено оприбуткування пального по бухгалтерському рахунку 203 «Паливо». Відповідно до наданих до перевірки оборотно-сальдових відомостей по рахунку 203 «Паливо» в розрізі транспортних засобів, встановлено, що пальне в день отримання оприбутковано на транспортні засоби. Документи, які б підтверджували передачу пального матеріально-відповідальним особам (водіям) до перевірки не надано. Списання пального у ТОВ «Ласунка Плюс» оформлено актами списання, які складаються в останній день місяця по кожному транспортному засобу, підписані головою та членами комісії та затверджені генеральним директором ТОВ «Ласунка Плюс». Розрахунок кількості використаного пального здійснюється на підставі ТТН та нормативів витрат палива на автомобільному транспорті. Перевіркою не встановлено зберігання пального в період з 01 квітня 2020 року по 16 жовтня 2020 року. Станом на 08 жовтня 2020 року (початок проведення фактичної перевірки) та 16 жовтня 2020 року (проведення інвентаризації залишків ТМЦ) не встановлено зберігання пального у відповідних ємкостях за адресою: Хотинський район, с. Атаки, вул. 28 Червня, 35 (крім пального в паливних баках транспортних засобів).

Як вбачається зі змісту висновку акта проведеної перевірки та розрахунку до акту перевірки, відповідачем встановлено порушення ТОВ «Ласунка Плюс» вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки №0296/24/13/РРО/35248940 від 16 жовтня 2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 05 листопада 2020 року №, яким до позивача на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 49980,00 грн.

Як вбачається з рішення Державної податкової служби України від 15 лютого 2021 року, вказаним органом скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернівецькій області від 05 листопада 2020 року № в частині застосованої штрафної санкції у розмірі 1020,00 грн.

У зв`язку з цим та на підставі акта перевірки №0296/24/13/РРО/35248940 від 16 жовтня 2020 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області 16 березня 2021 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №1 про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 48960,00 грн.

За таких обставин, не погоджуючись із прийнятим Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податковим повідомленням-рішенням від 16 березня 2021 року форми «ПС» №1, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 - 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується та просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області, прийняте за результатом проведення фактичної перевірки, якою встановлено порушення вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, що виразилось у неповідомленні податковий орган зі місцем здійснення діяльності про об`єкти оподаткування, які використовуються в господарській діяльності, за формою 20-ОПП (орендовані транспортні засоби у кількості 31 шт., власні транспортні засоби у кількості 18 шт.), за що передбачена відповідальність згідно пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.

При цьому з наказу про проведення фактичної перевірки вбачається, що така проведена на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 Податкового кодексу України визначено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Крім цього, відповідно до статті 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на який також міститься посилання у позові, установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Оскільки фактичну перевірку у позивача призначено на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, виробництва та обігу підакцизниих товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору оформлення трудових відносин з працівниками, то суд погоджується з твердженнями позивача про те, що дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України не могло бути предметом фактичної перевірки, призначеної наказом від 07 жовтня 2020 року №482/фп.

Повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), не пов`язане із отриманням дозвільних документів.

До того ж, на дату проведення відповідачем фактичної перевірки у позивача чинною редакцією пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України було встановлено мораторій на проведення фактичних перевірок, окрім перевірок в частині порушення вимог законодавства щодо: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Отже, у будь-якому випадку податковий орган під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), не мав підстав для дослідження у ході проведення фактичної перевірки, призначеної наказом від 07 жовтня 2020 року №482/фп, питання дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, якою визначені загальні положення щодо обліку платників податків.

Зазначене дає підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного у цій справі рішення.

Крім цього, вирішуючи спір, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) визначено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Згідно з пунктом 63.3. статті 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

У пункті 22.1. статті 22 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Пунктами 8.1 та 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (форма 20-ОПП).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 8.4 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно підпунктом 16.1.3 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених ПК України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим передбачена п.117.1 ст. 117 ПК України.

Отже, норми Податкового кодексу України не встановлюють строки подання повідомлення за формою №20-ОПП, що в свою чергу виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.

Посилання відповідача на строки, встановлені Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09 грудня 2011 року №1588, є помилковими, оскільки санкція статті 117 Податкового кодексу України передбачає відповідальність за порушення строків, встановлених виключно кодексом.

Отже, неповідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності згідно пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України, а тому оскаржуване рішення є незаконним.

Крім цього, визнаючи оскаржуване рішення протиправним, суд також виходить з наступного.

Так, з обставин справи вбачається, що на думку відповідача позивачем було допущено порушення вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, що виразилось у неповідомленні податковий орган за місцем здійснення діяльності про об`єкти оподаткування, які використовуються в господарській діяльності, за формою 20-ОПП (орендовані транспортні засоби у кількості 31 шт., власні транспортні засоби у кількості 18 шт.), за що передбачена відповідальність згідно пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України. Оскаржуваним рішенням нарахована сума фінансових санкцій - 48960,00 грн, виходячи з указаної кількості транспортних засобів - 48, що вбачається з доданого до позову розрахунку до акту фактичної перевірки.

При цьому перелік транспортних засобів, взятих до уваги відповідачем, наведений у додатках №1 та №2 до акту фактичної перевірки.

Водночас, з указаних додатків вбачається, що переважна більшість транспортних засобів, які орендуються позивачем та використовуються в господарській діяльності, була взята ним в оренду у період з березня 2011 року до жовтня 2017 року, тобто у період, що не охоплювався перевіркою згідно наказу від 07 жовтня 2020 року №482/фп - з 17 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2020 року.

При цьому у вказаних додатках відсутня інформація щодо дати реєстрації позивачем права власності на належні йому транспортні засоби, в тому числі і в період, за який проводилась перевірка - з 17 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2020 року.

У ході судового розгляду справи відповідачем жодним чином не спростовано тверджень позивача, викладених у відповіді на відзив, про те, що у період з 17 жовтня 2017 року по 17 жовтня 2020 року позивач жодного транспортного засобу не придбавав у власність.

Зазначене свідчить про безпідставність здійснення податковим органом розрахунку фінансових санкцій виходячи з кількості транспортирних засобів - 48 шт., що свідчить про необґрунтованість розміру визначеного штрафу - 48960,00 грн (48 шт. х 1020,00грн).

Викладене також дає правові підстави для висновку про незаконність оскаржуваного рішення.

Перевіряючи оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що при його прийнятті відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначені законодавством, яке регулює спірні відносини, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого виду рішень.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідач не довів обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до платіжного доручення №443 від 29 березня 2021 року позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн 00 коп.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» податкове повідомлення-рішення від 16 березня 2021 року №1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» судовий збір у розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласунка Плюс» (Чернівецька область, Хотинський район, с. Атаки, вул.28-го Червня,35, ), відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Суддя О.П. Лелюк