Справа № 420/11181/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11181/20
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ) про: визнання протиправним обмеження максимальним розміром з 09 жовтня 2019 року призначеної та виплачуваної йому пенсії; зобов`язання ГУПФУ з 09 жовтня 2019 року провести перерахунок та виплату його пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 09 жовтня 2019 року по день проведення доплати.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що з 09 жовтня 2019 року ГУПФУ позивачу призначено пенсію за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 №2262-XII з основним розміром 80% грошового забезпечення.

Згідно протоколу при обчисленні пенсії враховано грошове забезпечення у складі: посадовий оклад - 6770 грн.; оклад за військове звання 1410 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 4090 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 7695,99 грн.; у т.ч. робота з таємн. виробами, носіями, док. 15% 15%; надбавка за специфічні умови проходження служби 68,3%; премія 35%. Всього призначено: 20641,59 грн.

З урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, фактична сума пенсії позивача до сплати склала 15640,00 грн., що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивачу призначена з 09 жовтня 2019 року, отже на нього поширюються обмеження максимального розміру пенсії, передбачені Законом №3668-VI.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Преамбулою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон) передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Положеннями статті 21 Закону визначено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Як було зазначено, згідно протоколу при обчисленні пенсії враховано грошове забезпечення: посадовий оклад - 6770 грн.; оклад за військове звання 1410 грн.; процентна надбавка за вислугу років 50% - 4090 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 7695,99 грн.; у т.ч. робота з таємн. виробами, носіями, док. 15% 15%; надбавка за специфічні умови проходження служби 68,3%; премія 35%. Всього призначено: 20641,59 грн.. При цьому, з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, фактична сума пенсії позивача до сплати склала 15640,00 грн..

Так, відповідно до ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до законів, зокрема Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з п.2 р.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З наведеного вбачаться, що вказані обмеження щодо граничного розміру пенсії не застосовуються до пенсіонерів, пенсія яким була призначена до 2011 року.

Враховуючи, що пенсія позивачу була призначена з 09 жовтня 2019 року, та з огляду на ту обставину, що положення ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI станом на час виникнення спірних правовідносин були чинними, колегія суддів приходить до висновку, що на пенсію позивача поширюються обмеження максимального розміру.

Наведені висновки також узгоджується з висновками, зробленими Верховним Судом в постановах від 14 березня 2018 року в справі №183/342/17 та від 03 квітня 2018 року по справі №361/4922/17.

Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.