Справа № 340/5063/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
13 липня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5063/20
Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про визнання протиправними дій відповідача, вчинених на виконання рішення суду
в адміністративній справі
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
відповідач: військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
про визнання протиправними та скасування актів, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 , через адвоката Гулого А.В., звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 07.10.2020 року, що стався з ОСОБА_1 21.06.2020 року об 11:30, форми Н-5* та акт №15/20 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* від 07.10.2020 року, які складені комісією військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 19.06.2020 року о 23:00 год., та скласти акт розслідування нещасного випадку форми Н-5* та акт про нещасний випадок, який стався в період проходження військової служби при виконанні службових обов`язків форми Н-1*.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* від 07.10.2020 року, складений комісією військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. Визнано протиправним та скасовано акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №15/20 від 07.10.2020 року, складений комісією військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести повторне розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму, та скласти за результатами розслідування відповідні акти, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 23.03.2021 року, у зв`язку з чим суд 20.04.2021 року видав позивачу виконавчий лист щодо примусового виконання його зобов`язальної частини.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крикун О.М. від 18.05.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №6562881 щодо примусового виконання цього виконавчого листа.

До суду 18.06.2021 року від представника позивача надійшла заява, в якій він на підставі статей 382, 383 КАС України просить суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо неналежного виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у цій справі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України вжити заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону - невиконанню рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у цій справі, в частині проведення повторного розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму, та складення за результатами розслідування відповідних актів, з урахуванням висновків суду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України надати до Кіровоградського окружного адміністративного суду відповідь про вжиті заходи за окремою ухвалою щодо виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у цій справі;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України подати до суду звіт про виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у цій справі, за наслідками якого вирішити питання про накладення на керівника військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України штрафу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвалою судді від 18.06.2021 року призначено розгляд цієї заяви в порядку письмового провадження.

Частиною 3 статі 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 382 КАС України ("Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах") суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частинами 1, 4, 5, 6 статті 383 КАС України ("Визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду") особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 вказав, що зазначені правові норми КАС України (статті 382, 383) мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача, суд дійшов до таких висновків.

Предметом спору в даній адміністративній справі була перевірка законності результатів розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем, проведеного комісією, створеною наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

За висновками роботи комісії з розслідування було встановлено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 21.06.2020 року близько 11:30 год. внаслідок його падіння з висоти під час виконання ним, разом з батьком, робіт з демонтажу даху сараю, який знаходиться на подвір`ї домоволодіння його батьків, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Тож за висновком комісії нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. Вказані висновки зафіксовано в акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 07.10.2020 року та в акті про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №15/20 від 07.10.2020 року.

Вирішуючи спір, суд установив, що спірні акти є незаконними, оскільки комісією з розслідування не повно встановлені обставини щодо дати та часу отримання позивачем травми та місця, де стався нещасний випадок, а висновки актів про невиробничий характер нещасного випадку, який стався з позивачем, є недоведеними. З цих підстав суд визнав протиправними ці індивідуальні акти та скасував їх як такі, що порушують права позивача. Керуючись нормами частини 3 статті 245 КАС України, суд зобов`язав військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України провести повторне розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму, та скласти за результатами розслідування відповідні акти, з урахуванням висновків суду.

На виконання судового рішення у цій справі наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України №224 від 22.03.2021 року призначено комісію для проведення розслідування нещасного несмертельного випадку, що стався з військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_1 .

За результатами розслідування комісією складено акт форми Н-5* від 07.06.2021 року розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 21.06.2020 року об 11:30, та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №4/21 від 07.06.2021 року.

За висновками цих актів нещасний випадок стався з ОСОБА_1 21.06.2020 року об 11:30 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Перевіряючи в порядку статті 383 КАС України виконання відповідачем судового рішення, а також правомірність складених актів від 07.06.2021 року, суд витребував у відповідача матеріали проведеного на виконання рішення суду у цій справі повторного розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму. Такі матеріали до суду відповідачем надані 09.07.2021 року.

Зі змісту акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5* від 07.06.2021 року та акту про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №4/21 від 07.06.2021 року вбачається, що комісією установлено місце нещасного випадку: подвір`я власного будинку (місце проживання батьків), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Комісією було вивчено імовірні місця настання нещасного випадку, а саме: сарай, який знаходиться на подвір`ї за місцем проживання батьків позивача, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а також кунг К-66, який знаходиться над будівлею агрегатної стоянки техніки ВЗ, розташований у військовому містечку № НОМЕР_5 за штабом військової частини за адресою: АДРЕСА_4 . Комісія зробила висновок про те, що місце розташування вказаного кунгу, його внутрішнє планування та облаштування не дозволяє отримати таку травму за обставин, зазначених ОСОБА_1 . До такого висновку комісія прийшла у зв`язку з тим, що згідно техніки безпеки вказані двері кунгу, через які ОСОБА_1 нібито випав, повинні бути постійно замкненими, що унеможливлює випадання через них. Крім того, у ці двері неможливо випасти, рухаючись вздовж бокової стіни, на що вказує маленький розмір дверей. Ці факти, на думку комісії, вказують на неправдивість показів ОСОБА_1 та його спробу приховати побутовий характер його травмування.

Суд не погоджується з результатами повторного розслідування та зазначає, що наведені в актах від 07.06.2021 року висновки комісії щодо дати, часу та місця, де стався нещасний випадок з ОСОБА_1 (падіння його з висоти), суперечать фактичним обставинам, встановленим судом у цій справі та висновкам суду, наведеним у рішенні від 19.02.2021 року, про те, що нещасний випадок трапився з позивачем 19.06.2020 року у період проходження служби при виконанні ним службових обов`язків, а саме коли він за рішенням т.в.о командира батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення польотів №171 від 18.06.2020 року перебував у добовому чергуванні у розташуванні військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України та виконував обов`язки чергового по стоянці техніки зв`язку.

Комісією з розслідування не здобуто будь-яких доказів, які б доводили побутовий характер травми позивача та те, що він отримав її в позаслужбовий час у домашніх умовах за обставин, описаних в актах від 07.06.2021 року.

Комісією з розслідування не враховані медичні документи, якими засвідчено факт ушкодження здоров`я позивача внаслідок нещасного випадку, та з яких вбачається, що кататравма ОСОБА_1 (травма, отримана внаслідок падіння з висоти) мала місце 19.06.2020 року, тобто у день несення ним служби (перебування у добовому чергуванні).

У матеріалах повторного розслідування міститься направлення командира ВЧ НОМЕР_2 Національної гвардії України, яким ОСОБА_1 направлено на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби, з попереднім діагнозом кататравма (19.06.2020 року).

За наслідками медичного огляду М(ВЛ)К ДУ "ТМО МВС України по Кіровоградській області" визнала ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що підтверджується свідоцтвом про хворобу №166/НГ від 05.11.2020 року.

Внаслідок травми позивач втратив 60 відсотків працездатності і йому з 24.12.2020 року встановлено третю групу інвалідності внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язану з проходженням військової служби (довідка МСЕК серія 12ААБ №575057 від 04.01.2021 року, довідка МСЕК серія 12 ААА №008201 від 04.01.2021 року).

Суд зазначає, що при проведенні повторного розслідування комісією порушено вимоги Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року №1346 (надалі Порядок №1346), зокрема щодо кваліфікації нещасного випадку.

Відповідно до пункту 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він трапився в період проходження служби під час:

- припинення або запобігання злочинам або правопорушенням;

- вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод;

- охорони і забезпечення громадського порядку;

- несення постової чи патрульної служби;

- виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили;

- забезпечення безпеки дорожнього руху;

- участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій;

- виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні;

- перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час;

- підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення;

- проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору;

- проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;

- використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу;

- провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий;

- прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами;

- прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Згідно з пунктом 3.10 Порядку №1346 комісія з розслідування також визнає, що "нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків", якщо він стався в період проходження служби внаслідок:

- безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо);

- спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків;

- травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого);

- раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 3.11 Порядку №1346 передбачено, що комісія з розслідування визнає, що "нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків", якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався:

- за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10 цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків;

- унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком;

- під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду;

- у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування;

- унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Тож оскільки травмування ОСОБА_1 сталося 19.06.2020 року на робочому місці, у період виконання ним обов`язків чергового по стоянці техніки зв`язку за рішенням командира №171 від 18.06.2020 року, і комісією з розслідування не встановлено обставин, які б на той час мали місце та підпадали під дію абзаців 3, 4, 6 пункту 3.11 Порядку №1346, то комісія з розслідування повинна була визнати цей нещасний випадок пов`язаним з виконанням службових (посадових) обов`язків, скласти акт за формою Н-1* і взяти цей випадок на облік.

Суд зазначає, що відповідач, організовуючи повторне розслідування нещасного випадку, не врахував, що цей випадок призвів до тяжких наслідків - інвалідності потерпілого, що за правилами пункту 4.1 Порядку №1346 потребувало проведення спеціального розслідування цього нещасного випадку за рішенням служби державного нагляду за охороною праці системи МВС України.

Отже акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* від 07.06.2021 року та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №4/21 від 07.06.2021 року, складені на виконання судового рішення у цій справі, слід визнати протиправними, оскільки вони порушують права та законні інтереси позивача та не відповідають Порядку №1346.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною "права на суд", а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 40 рішення від 19.03.1997 року у справі "Горнсбі проти Греції").

У пунктах 46, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Суд установив, що відповідач, виконуючи рішення суду у цій справі, не врахував висновки суду та прийняв рішення, які суперечать обставинам, встановленим судом. Складання за наслідками розслідування нещасного випадку актів, які є протиправними, не може бути визнане правомірним та належним виконанням рішення суду. Тож суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, поданої представником позивача у порядку статті 383 КАС України, та постановлення щодо відповідача окремої ухвали в порядку, передбаченому статтею 249 КАС України.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Наразі суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись статтями 248, 249, 256, 382, 383 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :
1. Визнати протиправними акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* від 07.06.2021 року та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №4/21 від 07.06.2021 року, що складені комісією військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на виконання рішення суду у цій справі.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 року №1346.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України та Сектор державного нагляду за охороною праці МВС України провести спеціальне розслідування нещасного випадку, який трапився 19.06.2020 року з ОСОБА_1 у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, скласти за результатами розслідування акт спеціального розслідування за формою Н-5* та акт за формою Н-1*, взяти цей випадок на облік.

4. Встановити військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України та Сектору державного нагляду за охороною праці МВС України строк для надання відповіді про виконання вказівок цієї ухвали - 30 календарних днів від дня отримання цієї ухвали.

5. Копію ухвали направити сторонам та Сектору державного нагляду за охороною праці МВС України.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Окрема ухвала суду може бути оскаржена особами, яких вона стосується, в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 15 - денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду О.А. Черниш