Справа № 140/4743/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4743/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га з кадастровим номером :04:000:0814 для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, що перебувають у державній власності, знаходяться в постійному користуванні Сільськогосподарського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра» (СГП ТзОВ «Деметра») і розташовані на території Жидичівської сільської ради Ківерцівського району Волинської області; зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що у зв`язку з неотриманням у місячний термін рішення ГУ Держгеокадастру у Волинській області за заявою від 07 вересня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою бажаної для відведення земельної ділянки він 29 жовтня 2020 року надіслав відповідачу повідомлення про розроблення вищевказаного проекту. Волинською регіональною філією Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" Турійського районного виробничого відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :04:000:0814, що розташована на території Жидичинської об`єднаної територіальної громади (ОТГ).

Як зазначив ОСОБА_1 , 26 лютого 2021 року він звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, який згідно з висновком Головного управління Держгеокадастру у Закарпатський області від 27 січня 2021 року №1765/82-21 відповідає вимогам чинного законодавства. Однак ГУ Держгеокадастру у Волинській області, незважаючи на встановлений статтею 122 Земельного кодексу України (ЗК України) двотижневий термін для прийняття рішення, не прийняло жодного із рішень - ні про затвердження проекту землеустрою, ні про відмову у його затвердженні.

Позивач таку бездіяльність вважає протиправною, адже порушено його право на безоплатне отримання вказаної земельної ділянки у власність.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.40-45). В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що надана в постійне користування СГП ТзОВ «Деметра» та знаходиться на території Жидичинської сільської ради біля села Озерце Ківерцівського району (вх. №Я-8732/0/94-20 від 22 вересня 2020 року). Поряд з тим серед поданих разом із заявою матеріалів було відсутнє рішення Жидичинської сільської ради про погодження передачі позивачу у власність земельної ділянки, а тому ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом від 25 вересня 2020 року №18-3-0.3-6529/2-20 направило до Жидичинської сільської ради запит про висловлення позиції щодо можливості надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, на підставі якого земельна ділянка може бути передана у власність ОСОБА_1 , та перевірки бажаного місця розташування земельної ділянки на відповідність затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації на місцевому рівні. Оскільки така відповідь не надійшла, то наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 27 жовтня 2020 року №3-7151/15-20-СГ ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про яку йшлося у його заяві. Незважаючи на цей наказ, позивач уклав договір на виготовлення документації із землеустрою та 26 лютого 2021 року звернувся із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0814 у власність. Наказом від 26 травня 2021 року №3-1441/15-21-СГ ГУ Держгеокадастру у Волинській області ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні документації із землеустрою з посиланням на те, що відповідно до пункту 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебують у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до викопіювання з кадастрової карти (плану) від 15 грудня 2020 року №843/407-20-0.221 та інформації, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом нижчого рівня територіальному органу і є додатком до відповідного викопіювання, бажана земельна ділянка відноситься до державної форми власності та перебуває у користуванні, а тому відсутні підстави для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу. Крім того, відповідач вважає, що оскільки наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 27 жовтня 2020 року №3-7151/15-20-СГ«Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою» не скасований, то відсутні підстави вважати легітимною процедуру розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

На думку відповідача, повноваження щодо затвердження проекту землеустрою земельної ділянки є його дискреційними повноваженнями, а суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів Держгеокадастру.

З урахуванням наведеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили, як і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні.

Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, та дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із заявою від 07 вересня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки державної власності для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, розташованої на території Жидичинської ОТГ (а.с.56). До заяви позивач додав, зокрема, графічні матеріали, на яких зазначив бажане місце розташування земельної ділянки, а також нотаріально посвідчену заяву СГП ТзОВ «Деметра» про надання згоди на вилучення із користування частини земельної ділянки для надання у власність ОСОБА_1 (а.с.9-13, 56-57).

25 вересня 2020 року ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом №18-3-0.3-6529/2-20 направило запит до Жидичинської сільської ради про висловлення позиції щодо можливості надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, на підставі якого земельна ділянка може бути передана у власність для ведення особистого селянського господарства на території Жидичинської ОТГ, перевіривши бажане місце розташування земельної ділянки на предмет відповідності затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації на місцевому рівні, якими обґрунтовуються довгострокові стратегії планування та забудови територій населеного пункту і розвитку відповідної територіальної громади (а.с.51).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 27 жовтня 2020 року №3-7151/15-20-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Жидичинської ОТГ, у зв`язку з відсутністю відповідного погодження Жидичинської ОТГ відповідно до пункту 3 розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» (а.с.50).

29 жовтня 2020 року позивач на підставі абзацу третього частини сьомої статті 118 ЗК України надіслав на адресу відповідача повідомлення про розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки (а.с.15-17).

За замовленням позивача та відповідно до договору про розроблення проекту землеустрою від 21 жовтня 2020 року №268 (а.с.16) Волинською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» Турійського районного виробничого відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру виготовлено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області (а.с.24-25). Згідно з висновком експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області від 27 січня 2021 року №1765/82-21 проект землеустрою відповідає земельному законодавству і прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам та його погоджено (а.с.28-29).

Земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :04:000:0814, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру НВ-021 від 22 лютого 2021 року (а.с.30).

26 лютого 2021 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку (штрихкодовий ідентифікатор 526) до ГУ Держгеокадастру у Волинській області заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером :04:000:0814 для ведення особистого селянського господарства. До заяви позивач додав проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.23-25). Вказану заяву відповідач зареєстрував 02 березня 2021 року №Я-769/0/94-21(а.с.52-55).

Станом на 06 травня 2021 року (дата звернення ОСОБА_1 з позовною заявою до суду) відповідач не прийняв рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 . Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Волинській області щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га (кадастровий номер :04:000:0814), звернувся із цим позовом до суду.

Як видно із доданих до відзиву на позов документів, наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №3-1441/15-21-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою» ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 2,00 га (кадастровий номер :04:000:0814) із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Луцької територіальної громади (колишньої Жидичинської сільської ради Ківерцівського району), з тих підстав, що відповідно до пункту 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (а.с.49).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (ЗК України) та Законом України від 22 травня 2003року №858-IV «Про землеустрій».

Відповідно до підпункту «б» частини першої статті 81 ЗК України однією з підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є безоплатна передача із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої - другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Підпунктом «а» частини третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення селянського господарства в розмірі не більше 2,00 гектара.

Згідно з підпунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

На підставі підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20 листопада 2020 року №53), Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Волинської області.

Наведені вище норми законодавства дають підстави для висновку, що відповідач має виключні повноваження на вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства та прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частинами шостою-сьомою статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З наведених норм вбачається, що проект землеустрою може бути розроблено на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам, чи якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання такий орган не надав дозволу або мотивовану відмову у його наданні.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до ГУ Держгеокадастру у Волинській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яке надійшло до ГУ Держгеокадастру 08 вересня 2020 року (а.с.13-14), та оскільки у місячний строк відповідач не прийняв відповідне рішення, то ОСОБА_1 за принципом мовчазної згоди замовив проект землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки. При цьому позивач дотримався встановленого порядку щодо письмового повідомлення відповідача про замовлення проекту землеустрою (а.с.15).

Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, чинній до 28 травня 2021 року) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина перша статті 186-1 ЗК України в редакції до 28 травня 2021 року). Відповідно до частини шостої статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів статті 186-1 ЗК України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, який, у свою чергу, у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята статті 118 ЗК України).

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (статті 2 КАС України).

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі ОСОБА_1 оспорює протиправну, як на його думку, бездіяльність територіального органу Держгеокадастру щодо нерозгляду по суті заяви від 26 лютого 2021 року про затвердження проекту землеустрою.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою, яку відповідач отримав 01 березня 2021 року, у встановлений ЗК України двотижневий строк рішення у формі наказу щодо затвердження проекту землеустрою або про відмову у його затвердженні прийнято не було. Тобто, відповідач не виконав обов`язку, визначеного частиною дев`ятою статті 118 ЗК України, та допустив бездіяльність.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Значення також мають конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків, фактичні підстави припинення бездіяльності, а також її наслідки для прав та інтересів заінтересованої особи.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Такий висновок наведений Верховним Судом в постановах від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17, від 15 травня 2019 року у справі №688/4324/16-а, від 16липня 2020 року у справі №П/811/637/17) та враховується судом відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Днем вчинення бездіяльності вважається останній день строку, в який мала бути, однак не була вчинена дія, передбачена законом. За змістом частини шостої статті 118 ЗК України такий день настав після закінчення двотижневого строку з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому відповідач не навів конкретних причин, умов та обставин, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Як встановлено судом, лише 26 травня 2021 року (тобто, після відкриття провадження в адміністративній справі) та майже через три місяці після надходження на розгляд заяви позивача про затвердження проекту землеустрою ГУ Держгеокадастру у Волинській області прийняло наказ №3-1441/15-21-СГ, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

Таким чином, суд констатує, що у спірних відносинах мали місце дії відповідача щодо несвоєчасного розгляду заяви від 26 лютого 2021 року про затвердження проекту землеустрою.

Разом із тим, слід зазначити, що строк розгляду клопотання є строком виконання компетентним органом своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень компетентного органу і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень.

Так за обставин цієї справи вищезгадана бездіяльність усунута відповідачем самостійно шляхом видання наказу від 26 травня 2021 року №3-1441/15-21-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою» (а.с.49). Зазначений наказ мотивований тим, що бажана до відведення земельна ділянка перебуває у користуванні інших осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Як видно зі змісту нотаріально посвідченої заяви СГП ТзОВ «Деметра» від 07 вересня 2020 року (зареєстровано в реєстрі за №622) земельна ділянка, яку позивач бажає отримати, перебуває у складі земельної ділянки :04:000:1923 площею 34,2471 га, яка перебуває у користуванні СГП ТзОВ «Деметра» згідно з державним актом ІІ-ВЛ №000058 від 07 квітня 2000 року (а.с.12).

Рішення про затвердження проекту, як один з етапів процедури відведення земельної ділянки, є одночасно рішенням про передачу зазначеної земельної ділянку у власність чи у користування.

На думку суду, з огляду на обставини у справі, які виникли вже після відкриття провадження у справі, визнання бездіяльності відповідача протиправною не призведе до відновлення порушеного права позивача на отримання земельної ділянки у власність, адже реалізацію такого права наразі унеможливлює наказ ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №3-1441/15-21-СГ, правомірність якого не є предметом цього спору.

Позивач не звертався із заявою про зміну предмета позову у порядку та в строки, встановлені частиною першою статті 47 КАС України.

Суд враховує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 жовтня 2019 року у справі № 813/38/16, від 27 лютого 2020 року у справі № 440/569/19.

Надане адміністративному суду частиною другою статті 9 КАС України право вийти за межі позовних вимог не є абсолютним та застосовується з урахуванням фактичних обставин та пов`язаності предметів спору і доказування.

З урахуванням обставин цієї справи суд не знаходить підстав для виходу за межі позовних вимог, адже надання правової оцінки наказу відповідача від 26 травня 2021 року №3-1441/15-21-СГ не входить до предмета доказування у цій справі.

Вимога про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою наразі є передчасною з огляду на чинність наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 26 травня 2021 року №3-1441/15-21-СГ.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог в обраний позивачем спосіб відсутні, а тому позов ОСОБА_1 належить залишити без задоволення. За таких обставин підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 67, ідентифікаційний код юридичної особи 39767861) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк