Справа № 360/2511/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

12 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2511/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (далі відповідач, УСЗН Старобільської РДА), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у паданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини першої етап і 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати відповідача надати статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закон) України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати посвідчення «Член сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни» відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що чоловік позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.12.1987 був призваний на спеціальні військові збори в військовому званні «сержант» до в/ч НОМЕР_1 та у складі частини до 14.02.1988 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав дозу опромінювання 9,767 р. 30.12.1992 чоловіком отримано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, тобто ОСОБА_2 було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії па ЧАЕС. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 31.03.2010. Експортними висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії №50 від 09.11.2017 встановлений зв`язок захворювання, що призвело до смерті чоловіка, з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС. Позивач стверджує, що після смерті чоловіка вдруге не одружувалась та 02.08.2019 отримала посвідчення дружини померлого з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2А, смерть його пов`язана з Чорнобильською катастрофою. В березні 2021 року відповіддю за № 03-18/1514 було відмовлено у зв`язку з тим, що в переліку осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутні сім`ї військовослужбовців, смерть яких пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її права на належний соціальний захист.

Позивач наполягав на задоволенні адміністративного позову в повному обсязі (арк.спр.1-2).

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог (арк.спр.58).

18.06.2021 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційним номером 20958/2021 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю (арк.спр57-58).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 26.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк.спр.24-25).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

10.09.1976 між позивачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , укладено шлюб відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (арк.спр.8).

30.03.2010 ОСОБА_2 помер, про що 31.30.2010 Біловодським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області складено відповідний актовий запис № 54 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (арк. спр. 10).

Експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії на засіданні № 50 від 09.11.2017 встановлено, що захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк. спр. 14).

02.08.2019 ОСОБА_1 отримано посвідчення № НОМЕР_4 Дружини померлого громадянина з числа (ліквідаторів, потерпілих) категорії 2А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (арк. спр. 11).

Листом від 30.03.2021 № 03-18/1514 УСЗН Старобільської РДА було повідомлено позивача про те, що відповідно до пункту 1 статі 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особами, на яких поширюється чинність цього Закону, визнано, зокрема, сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів; сім`ї військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, які призивалися на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, органів внутрішніх справ і державної безпеки колишнього Союзу РСР і загинули (померли) під час виконання завдань по охороні громадського порядку при надзвичайних ситуаціях, пов`язаних з антигромадськими проявами. Підстав для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у позивача не має, оскільки в зазначеному переліку осію відсутні сім`ї військовослужбовців, смерть яких пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк.спр.17).

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон № 3551) та Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (далі Положення № 302).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

В преамбулі до Закону № 3551 зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого становлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551 на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 3551 законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Відповідно до статті 4 Закону № 3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктами 1, 9 частини другої статті 7 Закону № 3551 визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами; осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

З аналізу наведених правових норм слідує, що обов`язковими умовами, за яких особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 у період з 20.12.1987 по 14.01.1988 приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, отримав дозу опромінення 9,767 рентген (арк. спр. 12-13).

Згідно з архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/18126 від 20.12.2018 ОСОБА_2 був призваний на збори і у складі військової частини № НОМЕР_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 20.12.1987 по 14.02.1988, отримав дозу опромінення 9,767 рентген (арк. спр. 15).

З довідки Біловодського районного військового комісаріату від 03.05.2019 № 32 встановлено, що ОСОБА_2 дійсно проходив військову службу у військовому резерві під час учбових зборів та приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 20.12.1987 по 14.02.1988 в в/ч НОМЕР_1 . Отримана доза опромінення 9,767 р. (арк. спр. 16).

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії від 09.11.2017 № 50 захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (арк. спр. 14).

Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства України та з наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що померлий чоловік позивачки належав до осіб з інвалідністю внаслідок війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому відповідно до статті 7 Закону № 3551 належить до інвалідів війни, а згідно статті 4 Закону № 3551 - до ветеранів війни.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 10 Закону № 3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 статті 10 Закону № 3551 визначено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів, підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення члена сім`ї загиблого".

"Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (абзац другий пункту 7 Положення № 302).

Враховуючи викладене, а також те, що позивачка ( ОСОБА_1 ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який у відповідності до положень пунктів 1, 9 частини другої статті 7 Закону № 3551 належав до осіб з інвалідністю внаслідок війни, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 10 Закону № 3551 має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, які слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем до матеріалів справи було додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому останній зазначив, що предметом позовної заяви є захист соціальних прав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, повернення судового збору, відстрочення та розстрочення сплати судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" з відповідними змінами (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно із частиною першої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір, зокрема, справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір становить - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзац 2 частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір").

В позовній заяві позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, інша вимога є похідною.

З огляду на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року 2270,00 грн та враховуючи кількість заявлених немайнових вимог, позивач за подання даної позовної заяви повинен був сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є дружиною померлого інваліда ліквідатора аварії на ЧАЕС. До матеріалів позовної заяви позивачем надано посвідчення № НОМЕР_4 від 02.08.2019, пред`явник якого має право на пільги та компенсації, передбачені ст.20 Закону України «Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд зазначає, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

При цьому вказана норма стосується саме осіб, які прирівнюються до осіб, які отримали інвалідність внаслідок Другої світової війни. Оскільки померлий чоловік був особою, який приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, тому до позивача, як члена сім`ї померлого інваліда війни, не можливо застосувати п.8 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

При цьому, станом на дату розгляду справи по суті судовий збір не сплачений, а тому підлягає стягненню даним рішенням суду до Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, позивачу необхідно відшкодувати 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області (, місцезнаходження: Луганська обл., Старобільський р-н, місто Старобільськ, вул. Центральна, буд. 36) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати управління соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати «Посвідчення члена сім`ї загиблого» ветерана війни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: Отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), , Рахунок отримувача - UА0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Старобільської районної державної адміністрації Луганської області на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судових витрат 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Кисельова