Справа № 500/780/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/780/21 пров. № А/857/11764/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року (головуючий суддя: Баранюк А.З., місце ухвалення м. Тернопіль, дата складення повного тексту рішення 17.05.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

встановив:

ОСОБА_1 , 23.02.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Тернопільської обласної прокуратури Миколайчука А.Б. від 21 січня 2021 року № 30к «Про застосування дисциплінарного стягнення»;

- поновити на посаді прокурора Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області з 22 січня 2021 року;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 січня 2021 року по день постановлення рішення судом.

Обґрунтовує позов тим, що 17 грудня 2020 року кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів прийнято рішення № 308дп-20 «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого кадрова комісія вирішила притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. На підставі цього рішення керівник Тернопільської обласної прокуратури прийняв наказ від 21 січня 2021 року № 30к «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до якого позивача звільнено з посади прокурора Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області та органів прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»). Рішення кадрової комісії було прийнято на підставі матеріалів службового розслідування, яким було встановлено керуванням позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що вказане рішення комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури було оскаржено до Окружного адміністративного суду міста Києва. Ухвалою судді від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі № 640/3685/21. Таким чином до завершення процедури оскарження позивач не міг бути звільнений з посади прокурора, а тому оскаржуваний наказ є протиправний та підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представником відповідача 06.07.2021 подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, оскільки ним не отримано копії апеляційної скарги. Однак, суд апеляційної інстанції відхилив вказане клопотання, так як матеріалами справи підтверджено, що 30.06.2021, засобами електронного зв`язку така копія апеляційної скарги надіслана на електронну адресу Тернопільської обласної прокуратури (). Разом з тим, участь представника Тернопільської обласної прокуратури в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, а відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Представник позивача Сідорова І.А. та позивач, у судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просять апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, його участь в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача Сідорової І.А. та позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 14 квітня 2016 року працював на посаді прокурора Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області.

Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів 17 грудня 2020 року (надалі - кадрова комісія) прийнято рішення № 308дп-20 «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого, кадрова комісія вирішила притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Не погодившись із цим рішенням позивач оскаржив його до суду. Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі № 640/3685/21.

На підставі вказаного рішення, 21 січня 2021 року керівник Тернопільської обласної прокуратури прийняв наказ № 30к «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до якого позивача з 21 січня 2021 року звільнено з посади прокурора Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області та з органів прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та одноразове грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII не містить норм, які б забороняли застосовувати дисциплінарну відповідальність у виді звільнення під час оскарження рішення кадрової комісії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 16 Закону № 1697-VII передбачено гарантії незалежності прокурора, однією з яких є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону № 1697-VII, прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII передбачено, що прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності не виключає можливості притягнення його до адміністративної чи кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 43 Закону № 1697-VII).

Відповідно до ст. 44 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону № 1697-VII, дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 1697-VII, рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Частиною 1 ст. 49 Закону № 1697-VII, на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів є колегіальним органом, який відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності, переведення та звільнення прокурорів з посади (ч. 1 ст. 73 № 1697-VII).

Пунктами 4, 5 ч. 1 ст. 77 Закону № 1697-VII, передбачено, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, зокрема, розглядає дисциплінарні скарги про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснює дисциплінарне провадження; за результатами дисциплінарного провадження і за наявності підстав, передбачених цим Законом, приймає рішення про накладення на прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної та місцевої прокуратури дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно п. 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону Україну «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі Закон № 113-ІХ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зупинено до 1 вересня 2021 року дію, зокрема, статей 73-76, частин першої - третьої статті 77 Закону України «Про прокуратуру».

Крім цього, п.п. 7 п. 22 Закону № 113-ІХ, установлено, що тимчасово, до 1 вересня 2021 року в Офісі Генерального прокурора, у кожній обласній прокуратурі утворюються відповідні кадрові комісії як органи для забезпечення: проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур відповідно до цього розділу; розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів; здійснення добору на посади прокурорів;

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення є, зокрема, вчинення ним дій, що порочать звання прокурора або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Органом, який в силу закону наділений повноваженнями щодо здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурора та притягнення до дисциплінарної відповідності, є відповідні кадрові комісії з розгляду дисциплінарних скарг.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1697-VII, прокурор може оскаржити рішення, прийняте за результатами дисциплінарного провадження, до адміністративного суду або до Вищої ради правосуддя протягом одного місяця з дня вручення йому чи отримання ним поштою копії рішення.

Подання адміністративного позову до суду на рішення Вищої ради правосуддя про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності або про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора не зупиняє дію такого рішення, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення Вищої ради правосуддя про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності або про неможливість подальшого перебування особи на посаді (ч. 3 ст. 50 Закону № 1697-VII).

Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону № 1697-VII, повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються:

1) з дня, наступного за днем завершення строку на оскарження цього рішення, - якщо рішення не було оскаржено;

2) з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, - якщо рішення було оскаржено, але скарга відхилена.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів 17 грудня 2020 року прийнято рішення № 308дп-20 «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого, кадрова комісія вирішила притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 11 Закону № 1697-VII визначено, що керівник обласної прокуратури, у встановленому порядку та на підставі рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора приймає рішення про застосування до прокурора окружної прокуратури дисциплінарного стягнення або про неможливість подальшого перебування його на посаді прокурора.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що фактично спірний наказ відповідача від 21.01.2021 № 30к, виданий з метою реалізації рішення кадрової комісії про накладення дисциплінарного стягнення на позивача.

Щодо покликань апелянта, що оскаржуваний наказ винесений передчасно, оскільки рішення кадрової комісії від 17 грудня 2020 року № 308дп-20 оскаржено до Окружного адміністративного суду м. Києва, тобто не має статусу остаточного, то суд апеляційної інстанції вважає таке безпідставним. Так як, ні Закон № 1697-VII, ні Закон № 113-ІХ не містить норм, які б забороняли застосовувати такий вид дисциплінарної відповідальності як звільнення, під час оскарження рішення кадрової комісії.

За встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення до моменту завершення процедури оскарження рішення кадрової комісії не суперечить та не порушує вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена при розгляді подібних спірних правовідносин у постановах Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 826/16328/17, від 28.01.2021 у справі № 260/636/19.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки оскаржуваний наказ винесений відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством України.

Крім цього, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову щодо визнання протиправним та скасування наказу від 21.01.2021 № 30к, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог, щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такі є похідними від правомірного винесення цього наказу.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі № 500/780/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 14.07.2021.