Справа № 500/2534/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2534/21

09 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П. за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника позивача Свиріпа - Депутат В.З.

представника відповідача Мудрий О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПC у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 25.03.2019 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами перевірки, проведеної 11.03.2019 року за відсутності підстав визначених Податковим кодексом України (далі - ПК України), відповідачем помилково зроблено висновок про реалізацію позивачем алкоголю без марок акцизного податку встановленого зразка та за відсутності ліцензії, оскільки факту роздрібної торгівлі алкогольними виробами не було. Необгрутнованим є і розмір штрафних санкцій, застосованих оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями за відсутності документів про вартість товарів. Інформація, яка дає можливість встановити обставини, які входять до предмету доказування, а саме: щодо відповідності проданого напою характеристикам алкогольного напою, також відсутня.

Позивач вказує, що як в направленні на проведення перевірки так і в самому наказі не вказано найменування та реквізити суб`єкта який перевіряється (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку). Відповідно до даного наказу вирішено провести фактичну перевірку торгового об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно торгові об`єкти позивача за адресою: АДРЕСА_1 , - вказаною у направленні та наказі, відсутні як такі.

За таких обставин, враховуючи порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, позивач вважає прийняті, як її наслідок, податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, які підлягають скасуванню, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 10.06.2021 року.

Ухвалою суду від 10.06.2021 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду справи, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку на подачу відзиву, задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та призначено судове засідання на 30.06.2021 року.

На адресу суду 25.06.2021 року надійшов відзив Головного управління ДПС у Тернопільській області. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що наказ Головного управління ДФС у Тернопільській області №457 від 11.03.2019 року, яким визначено "провести фактичну перевірку торгового об`єкту за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 ", винесений відповідно до вимог чинного законодавства та містить усі необхідні реквізити. Відповідно до акта перевірки №270/19-00-40-00/ НОМЕР_1 від 12.03.2019 року, перевіркою встановлено, що в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює свою діяльність ОСОБА_1 , встановлено факт реалізації 11.03.2019 року пляшки вина "Merlot" Grand Sud, ємкістю 1 л, міцністю 13%, вартістю 140,00 грн., без ліцензії на дозвіл торгівлі алкогольними напоями та без марки акцизного податку встановленого зразка. Вказане підтверджується і поясненнями ОСОБА_2 , що працювала за посадою продавця-стажиста у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Також на залишку в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " знаходились ще інші алкогольні напої на загальну суму 790,00 грн. Оскільки, вартість придбаного вина "Merlot" Grand Sud становила 140,00 грн. та на зберіганні у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " перебували алкогольні напої загальною вартістю 790,00 грн., то контролюючим органом застосовано мінімальний розмір штрафних санкцій. Факт порушення продавцем законодавства в частині не видачі фіскального чеку не може слугувати підставою для звільнення фізичної особи-підприємця від відповідальності за порушенням встановленні у акті перевірки. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 заперечила факт продажі нею 11.03.2019 року алкогольних напоїв в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в якому працювала продавцем-стажистом перший день. Пояснення були написані нею 11.03.2019 року під час перевірки зі слів працівників контролюючого органу. Повідомила, що спірна пляшка алкоголю стояла біля речей власників і не була предметом продажу. Яким чином та сама пляшка вина опинилась в руках ревізора повідомити не змогла.

Допитаний в судовому засіданні свідок, головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_3 , який безпосередньо здійснював перевірку торгового об`єкту за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , повідомив про правомірність дій при проведенні перевірки, в ході якої 11.03.2019 року ОСОБА_2 , в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за вказаної адресою, де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , продала пляшку вина "Merlot" Grand Sud ємкістю 1л, міцністю 13% з шафи, яка стояла у торговому залі. Дана пляшка не маркована маркою акцизного податку встановленого взірця реалізована за ціною 140,00 грн., фіскальний чек не видавався. Пояснення продавець ОСОБА_2 писала без жодного тиску іспекторів та визнавала факт продажу алкоголю.

Разом з тим яким свідок вказав, що інспектори визначили адресу перевіряємого магазину по вивісці і зовнішніх ознаках. Інших документів представника відповідача (дозвіл на об`єкт торгівлі, відомості реєстрів, тощо) не перевіряли і вважли, що об`єкт має адресу АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, і це не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в перевіряємий період (а.с.14).

Головним управлінням ДФС України у Тернопільській області 11.03.2019 року винесено наказ №457 про проведення фактичної перевірки торгового об`єкту за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , з питань наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, маркування підакцизних товарів, дотримання встановлених мінімальних роздрібних цін та окремі види алкогольних напоїв та максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, а також інших питань, що регулюються вимогами Закону України від 19.12.1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон №481/95-ВР), Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (а.с.16-17).

На підставі наказу від 11.03.2019 року №457 (а.с.16-17), направлень на перевірку від 11.03.2019 року №737, №738 та №739 (а.с.18-19), працівниками Головного управління ДФС України у Тернопільській області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, торгового об`єкту, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Результатами перевірки оформлено актом №270/19-00-40-00/ НОМЕР_1 від 12.03.2019 року (а.с.20-23), якою встановлено, що 11.03.2019 року реалізовано пляшку вина "Merlot" Grand Sud, ємкістю 1 л, міцністю 13%, країна виробник вказана на бутилці Франція. Дане вино реалізовувалось без марки акцизного податку встановленого зразка, вартість покупки 140,00 грн. за пляшку, вино червоне сухе. Також у акті зазначено, що на залишку в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " знаходяться інші алкогольні напої на загальну суму 790,00 грн.

У поясненнях від 11.03.2019 року, наданих Головному управлінню ДФС у Тернопільській області, ОСОБА_2 , що працювала за посадою продавця-стажиста у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " зазначила наступне: " Я , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , продала пляшку вина Grand Sud Merlot ємкістю 1л, міцністю 13% об, країна виробник вказана на плящці Франція. Данна пляшка не маркована маркою акцизного податку встановленого взірцем. Продано за ціною 140,00 грн. ".

За висновками перевірки, з огляду на факт реалізації алкогольних напоїв без ліцензії на дозвіл торгівлі алкогольними напоями та без марки акцизного податку встановленого зразка, позивачем порушено ч.14 ст.15 Закон №481/95-ВР та ст.11 Закон №481/95-ВР відповідно.

На підставі акта перевірки, Головним управлінням ДФС України у Тернопільській області 25.03.2019 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким за порушення ч.14 ст.15 Закону №481/95-ВР застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. на підставі абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР (а.с.10);

№, яким за порушення ст.11 Закону №481/95-ВР застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. на підставі абз.16 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР (а.с.9).

Не погодившись із такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість висновків відповідача, викладених в акті перевірки, і винесених на підставі них спірних рішень на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1 ст.75 ПК України).

У пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У відповідності до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав.

Приписами п.81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка (п.86.1 ст.86 ПК України).

Згідно з п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначені Законом №481/95-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до ч.14 ст.15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Положеннями ст.11 Закону №481/95-ВР врегульовано маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень (абз.5 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР).

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абз.15 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР)

У спірних правовідносинах суть виявлених порушень зводиться до того, що під час проведення перевірки торгового об`єкту - магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками контролюючого органу було виявлено реалізацію алкогольних напоїв без ліцензії на дозвіл торгівлі алкогольними напоями та без марки акцизного податку встановленого зразка.

Тобто, у даному випадку мова йде про застосування до позивача штрафу за порушення ст.11 Закон №481/95-ВР податковим повідомленням-рішенням від 25.03.2019 року № саме на підставі абз.15 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР, а не ч.16 вказаної статті, про що помилково зазначено у такому.

З матеріалів справи видно, що наказ від 11.03.2019 року №457 "Про проведення фактичної перевірки" (а.с.16-17), направлень на перевірку від 11.03.2019 року №737, №738 та №739 (а.с.18-19) стосується торгового об`єкту за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 .

Відтак вказані наказ про проведення перевірки та направлення на перевірку не містять реквізитів стосовно якого суб`єкта господарювання, що здійснює підприємницьку діяльність за вищевказаною адресою, повинна проводитись перевірка.

Разом з тим, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано права власності чи інші речові права за позивачем (а.с.24-26).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АДРЕСА_1 , є місцезнаходженням юридичних осіб: товариства з обмеженою відповідальністю "Група підприємств ВВП "Збаразький механічний завод", товариства з обмеженою відповідальністю "Вінал", товариства з обмеженою відповідальністю "Збаразький ливарно-механічний завод" (а.с.53-55).

Натомість, як слідує з договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 02.04.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 терміном на 362 дні з моменту прийняття приміщення, в тимчасовому платному користуванні позивача перебувало приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.56-60).

Доказів на спростування вищевказаних обставин представниками податкового органу не надано.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить то висновку про відсутність законних підстав для проведення перевірки позивача, що в перевіряємий період здійснював господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі наказу про проведення перевірки та направлень на перевірку торгового об`єкту за адресою провадження діяльності: АДРЕСА_1 , що свідчить про протиправність здійсненого заходу податкового контролю та прийняття за його наслідками актів індивідуальної дії.

За правовим висновком, сформульованим Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 року у справі №826/17123/18 "оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства".

У ще одній палатній справі №520/8836/18 окрім наведених, Верховний Суд у постанові від 22.09.2020 року обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: "перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч.2 ст.74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом" та "встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем п.181.1 ст.181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання".

Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд не може переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Відтак, за встановлених обставин неправомірності проведеної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі наказу та направлень про проведення перевірки торгового об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , що не є місцем провадження діяльності позивача, суд приходить до висновку про невідповідність прийнятих за наслідками перевірки оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Тернопільській області від 25.03.2019 року № та № критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Фактично у даній справі податковий орган просив визнати правомірність проведеної перевірки не за адресою, яка вказана у направленнях від 11.03.2019 року (а.с. 18-19) та правомірність прийнятих за її результатами рішень,- з чим суд не погоджується.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних рішень.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Таким чином, оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 29.04.2021 року (а.с.8).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Тернопільській області від 25.03.2019 року № та 25.03.2019 року №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок згідно квитанції від 29.04.2021 року № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Мандзій О.П.