Справа № 620/237/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/237/19
У Х В А Л А

12 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого судді Ганечко О.М., суддів Кузьменка В.В., Василенка Я.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 - Кардаша В`ячеслава Анатолійовича про повернення судового збору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 р. у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 р. скасовано. Прийняти нову постанову, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі № 620/237/19 протягом одного місяця після отримання копії вказаної постанови.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - Кардаша В`ячеслава Анатолійовича надійшла заява про повернення судового збору, як помилково сплаченого, оскільки на заявника не поширюється обов`язок сплати судового збору за звернення до суду із заявою в порядку судового контролю, а тому, відповідно, і з апеляційною скаргою на ухвалу суду за наслідком розгляду такої заяви.

Розглянувши вищевказану заяву, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України, до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

У силу частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС) розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання повернення судового збору регулює Закон України «Про судовий збір».

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На переконання заявника, судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягав сплаті, а тому, підлягає поверненню як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення <…>. Отже, за загальним правилом апеляційна скарга на судове рішення є об`єктом справляння судового збору. Виняток із цього правила становить лише апеляційна скарга про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб (пункт 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір») за подання якої судовий збір не справляється.

Заява, подана в порядку контролю за виконанням судового рішення, визначається об`єктом справляння судового збору відповідно до абзацу другого частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір», як заява, передбачена процесуальним законодавством.

Водночас, стаття 4 Закону України «Про судовий збір», чи будь-яка інша норма чинного законодавства не визначає ставки судового збору за подання згаданої заяви. Тому, судовий збір за її подання не справляється як такий, розмір якого не встановлений законом.

У свою чергу, відносячи апеляційну скаргу на судове рішення до об`єкту справляння судового збору (абзац третій частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір»), стаття 4 Закону України «Про судовий збір» чітко визначає ставки судового збору, які підлягають сплаті за її подання, зокрема, до адміністративного суду.

Так, відповідно до підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, але не більше 15 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду безпосередньо залежить від розміру судового збору, який підлягав сплаті за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги), за результатами розгляду якого було прийняте відповідне рішення суду.

Тобто, якщо за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір, то за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду також належить сплатити судовий збір у збільшеному у 150% розмірі (але не більше встановленої законом межі).

У разі ж якщо за подання процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції судовий збір не підлягав сплаті, то при розрахунку ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду, його розмір дорівнюватиме нулю.

За цих обставин Верховним Судом 14.02.2018 ухвалено постанову по справі № 2а/0470/2563/12, у якій касаційним судом висловлено правову позицію про відсутність справляння судового збору за подання апеляційної скарги. Важливо відмітити, що у цій справі Верховний Суд надавав оцінку підставам сплати судового збору за подання апеляційної скарги саме на постанову суду першої інстанції, а не ухвалу. Тобто, висловлений правовий висновок стосується застосування саме підпункту 2 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Водночас, при визначенні ставки судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, законодавцем застосований цілком інший підхід. Так, відповідно до підпункту 5 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, на відміну від ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення (не ухвалу) суду, не прив`язана до ставки, що підлягала сплаті в суді першої інстанції, оскільки є чітко визначеною та становить, як зазначалося, 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тож, відсутність підстав для сплати судового збору за подання певного процесуального документу (позовної заяви, іншої заяви чи скарги) до суду першої інстанції, за результатами розгляду якого було прийнято ухвалу, не свідчить про відсутність підстав для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на таку ухвалу. Це ж саме стосується й обставин даної справи. Не зважаючи на відсутність ставки та, відповідно, підстав для сплати судового збору за подання до суду першої інстанції заяви в порядку контролю за виконанням рішення, це не звільняє скаржника від обов`язку сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, яка прийнята за результатами розгляду такої заяви.

Колегія суддів зазначає, що заявник у даній справі оскаржував саме ухвалу, а не рішення (постанову) суду, а тому, з огляду на викладене вище, мав сплачувати судовий збір незалежно від того, яке питання та/або яку заяву, скаргу чи клопотання було вирішено судом першої інстанції оскаржуваною ухвалою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів наголошує на тому, що не залежно від того, яку заяву, скаргу чи питання було вирішено судом першої інстанції (заяву в порядку контролю за виконанням рішення, про призначення експертизи, закриття провадження, залишення позову без розгляду, заміни сторони, чи інші заяви, за подання яких судовий збір не справляється), ухвала за результатами розгляду цієї заяви, скарги чи питання (про закриття провадження, залишення позову без розгляду, заміти сторони тощо) оскаржується шляхом подання апеляційної (касаційної) скарги зі сплатою судового збору у загальному порядку, за відсутності в особи відповідних пільг.

Отже, враховуючи, що за подання апеляційної скарги на ухвалу судовий збір підлягав сплаті, то підстави для його повернення позивачу, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» відсутні.

Відповідно до частини другої статті 143 КАС України, учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.

Керуючись статтями 34, 132 КАС, статтею 3, 4, 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Кардаша В`ячеслава Анатолійовича про повернення судового збору відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена у випадку, передбаченому частиною другої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді Кузьменко В.В.

Василенко Я.М.