Справа № 160/2945/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року Справа № 160/2945/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
26 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за віком на пільгових умовах з 01 листопада 2019 року, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, періоди роботи на посаді тракториста з 01.06.1980 по 26.02.2000 роки, з 26.02.2000 по 31.01.2001 роки, з 01.02.2001 по 03.03.2003 роки, з 04.03.2003 по 09.09.2004 роки.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 досягнув 55-річного віку та у зв`язку з роботою на посаді тракториста на підприємствах сільського господарства в період з червня 1980 року по 09 вересня 2004 року звернувся до управління Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту 3 частини 2 статті 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом начальника відділу призначення пенсій Пенсійного Фонду від 06.01.2021 року в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки у наданій трудовій книжці колгоспника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції, а також в довідках від 26.12.2019, які видані Комунальною установою «Новомосковський районний трудовий архів» зазначено, що у книгах обліку розрахунків з оплати праці та у відомостях нарахування заробітної плати працівникам колгоспу «ім. Кірова», посада на якій працював позивач не вказана та первинними документами не підтверджений факт роботи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
12.04.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач вказує на те, що в довідці від 26.12.2019 № А-786, яка видана Комунальною установою "Новомосковський районний трудовий архів" зазначено, що в книгах обліку розрахунків оплати праці працівникам колгоспу ім. Кірова з 1982 по 1994 значиться ОСОБА_1 та не вказана посада на якій він працював. Розглядати на Комісії зазначений період роботи немає підстав оскільки первинними документами не підтверджений факт роботи ОСОБА_1 .
В період з 1995 по 2000 рік у відомостях вказані суми нарахувань, посада але виконання робіт не вказані (довідка від 26.12.2019 № А- 787).
Відомостями нарахування заробітної плати колгоспу ім. Кірова підтверджено, що заявник працював на посаді тракториста.
Інші документи, підтверджуючі роботу заявника, на посаді тракториста та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції не надані.
Згідно рішення комісії, відділом з питань призначення та перерахунку пенсій №10 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 01.01.1995 по 20.02.2000, для зарахування до пільгового стажу відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає підстав.
Згідно наданих документів позивача загальний стаж роботи становить 33 роки 05 місяців 17 днів. Тому немає можливості призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Враховуючи вищезазначене, за відсутності необхідного страхового та пільгового стажу, в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу відмовлено.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Новомосковським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 23.08.1997 року, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .
02.01.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
05.03.2020 року Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було розглянуто заяву ОСОБА_1 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та було прийнято рішення №10 від 05.03.2020 року за результатами розгляду вищезазначеної заяви.
Так, відповідно до рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.03.2020 року №10, встановлено, що в трудовій книжці заявника відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції. В довідці №А-786 від 26.12.2019, яка видана Комунальною установою «Новомосковський районний трудовий архів», йдеться про те, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці працівникам колгоспу ім..Кірова з 1982 по 1994 рік значиться ОСОБА_2 , посада не вказана. Розглядати на Комісії зазначений період роботи немає підстав, оскільки первинними документами не підтверджений факт роботи ОСОБА_1 . В період з 1995 по 2000 роки у відомостях вказані суми нарахувань, посада та місце виконання робіт не вказані (довідка від 26.12.2019 №А-787). Відомостями нарахування заробітної плати працівникам колгоспу ім.Кірова не підтверджено, що заявник працював на посаді тракториста. Інші документи, підтверджуючі роботу заявника на посаді тракториста та про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції не надані. За таких обставин, комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 01.01.1995 року по 20.02.2000 року, для зарахування до пільгового стажу, відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов 'язкове державне пенсійне страхування» немає підстав.
В листі зазначено, що згідно з наданими документами, загальний стаж роботи становить 33 роки 05 місяців та 17 днів (згідно індивідуальної відомості про застраховану особу - страховий стаж зараховано по 31.08.2020).
Таким чином, у призначенні пенсії ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав незарахування до пільгового стажу всіх періодів роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Зазначене у вказаній статті право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення(далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058).
Закон України Про пенсійне забезпечення відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно зі статтею 1 Закону №1788, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено порядок та умови призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Згідно статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (надалі по тексту також - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці колгоспника, відомо, що позивач з серпня 1980 року був прийнятий в члени колгоспу ім. Кірова Спаської сільради, Новомосковського району, Дніпропетровської області та 09.09.2004 року звільнений із займаної посади за власним бажанням. Згідно відомостей, зазначених у трудовій книжкі, судом встановлено, що позивач працював на посаді тракториста більше 20 років з 1980 по 2004 рік.
Таким чином, записами в трудовій книжці колгоспника зафіксовано стаж роботи позивача за період з 1980 року по 2004 рік у КСП ім. Кірова Новомосковського району Дніпропетровської області.
До матеріалів справи долучена архівна довідка, в якій зазначено, що:
- рішенням райвиконкому №227 від 09.04.1992 р. колгосп їм. Кірова перереєстровано на ОП колгоспу ім. Кірова;
СВК «Мрія» є правонаступником Колективного сільськогосподарського підприємства імені Кірова (КСП імені Кірова), об`єднання пайщиків колгоспу імені Кірова, колгоспу імені Кірова, згідно із рішенням сесії Спаської сільської ради від 29 жовтня 2008 року № 2-15/V «Про утворення Трудового архіву Спаської сільської ради» створений Трудовий архів для тимчасового централізованого зберігання архівних документів, нагромаджених у процесі службових, трудових та інших правовідносин юридичних і фізичних осіб на території сільської ради, що не належать до Національного архівного фонду.
У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства, яке було надане до пункту в статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).
Крім трудової книжки, пільговий стаж позивача підтверджується долученими до матеріалів справи довідками, а саме: архівними довідками Комунальної установи Новомосковський районний трудовий архів від 26.12.2019 року №№А-786, А-787, А-788 за наступні періоди роботи: з 01.06.1980 по 01.10.1980 - посада не зазначена; з 01.02.1981 по 31.12.1981 - посада не зазначена, з 01.01.1982 року по 31.12.1982 - посада не зазначена, 01.01.1983 по 31.12.1983 відсутня книга, з 01.01.1984 по 31.12.1984 - посада не зазначена, 01.01.1985 по 31.12.1985 - посада не зазначена, з 01.01.1986 по 31.12.1986 - посада не зазначена, з 01.01.1987 по 31.12.1987 - посада не зазначена, з 01.01.1988 по 31.12.1988 - механізатор, з 01.01.1989 по 31.12.1989 - тр.бриг № 1, з 01.01.1990 по 31.12.1990 тр.бриг № 1, з 01.01.1991 по 31.12.1991 - тр.бриг № 1, з 01.01.1992 по 31.12.1992 - тр.бриг № 1, з 01.01.1993 по 31.12.1993 - тр.бриг № 1, з 01.01.1994 по 31.12.1994 - тр.бриг № 1, з 01.01.1995 по 31.12.1995 - тр.бриг № 1, з 01.01.1996 по 31.12.1996 - тр.бриг № 1, з 01.01.1997 по 31.12.1997 - тр.бриг № 1, з 01.01.1998 по 31.12.1998 - тр.бриг № 1, з 01.01.1999 по 31.12.1999 - тр.бриг № 1, з 01.01.2000 по 31.01.2000 - тр.бриг № 1, з 01.01.2001 по 28.02.2001 - тр.бриг № 1.
Отже, записи в трудовій книжці та довідках підтверджують факт того, що позивач працював на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.
З аналізу наведених норм, судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки, в тому числі і трудової книжки колгоспника, покладається на підприємство, відтак, не зазначення посади позивача в архівних довідках не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового та пільгового стажу позивача.
Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу ОСОБА_1 буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки або інших бухгалтерських документів. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці або бухгалтерських документах.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або бухгалтерських документах.
В даному випадку, суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, присутній відбиток печатки колгоспу при посвідченні відомостей про кількість відпрацьованих трудоднів.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії.
Отже, рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 05.03.2020 №10 в частині не зарахування певних періодів роботи ОСОБА_1 є протиправним.
За наведених обставин, суд вважає, що питання позивача про призначення пенсії на пільгових умовах було розглянуто формально та без врахування всіх обставин, які мають значення.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію на пільгових умовах з 01.11.2019, суд зазначає наступне.
Враховуючи дискреційні повноваження органу пенсійного фонду щодо призначення пенсійних виплат та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 05.11.2020 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду у даній справі.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати «дискреційні повноваження», користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.
З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права буде визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків суду щодо зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо незарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 454 грн.
Керуючись статтями 139, 242-246, 257 - 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, періоди роботи на посаді тракториста з 01.06.1980 по 26.02.2000 роки, з 26.02.2000 по 31.01.2001 роки, з 01.02.2001 по 03.03.2003 роки, з 04.03.2003 по 09.09.2004 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у даній справі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя В.В. Кальник