Справа № 490/5408/19
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/110/2020 Справа № 490/5408/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О. А., при секретарі Дудник Г. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2019 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із позовом до відповідача, в якому просив: визнати дії ст. сержанта ОСОБА_2 неправомірними; постанову серії ЕАВ № 1185681 від 29.05.2019 року скасувати як незаконну.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 29.05.2019 року в м. Херсоні на Бериславському шосе поліцейський ст. сержант ОСОБА_2 виніс оскаржувану постанову про порушення позивачем п.15.4. Із зазначеною постановою не згоден, оскільки вона винесена з грубими порушеннями законодавства України. Зазначає, що він зупинився в 6:10 біля краю проїзної частини в першому ряду біля узбіччя, та від`їхав о 6:13, таким чином, стояв не більше 5 хвилин. Вважає, що відповідачем було невірно тлумачено поняття «узбіччя» та «проїзна частина», справу розглянуто на місці незаконно, а постанову винесено без доказів та з`ясування всіх обставин справи.

Ухвалою судді Центрального районного судум. Миколаєва Чулупа О.С. від 10.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 05.11.2019 року.

11.12.2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому він проти задоволення позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 29.05.2019 року близько 06:11 год. поліцейські, здійснюючи патрулювання, в иявили автомобіль FordExplorer 4.0 д.н.з. НОМЕР_1 , водій даного ТЗ здійснив зупинку, стоянку в другому ряду, чим порушив п. 15.4 Правил дорожнього руху. Підійшовши до водія, ким виявився позивач, поліцейські представились, та водій пред`явив документи. За результатами розгляду справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення. Зазначає, що відповідач законно розглянув справу на місці та виніс оскаржувану постанову, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням.

24.12.2020 року на підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2020 року № 869 на підставі Рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя України від 25.11.2020 р. №3242/3дп/15-20 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого головуючим у справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою від 03.02.2021 року відведено суддю Черенкову Н.П. від розгляду справи.

19.03.2021 року на підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.03.2021 року № 987 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого головуючим у справі визначено суддюГуденко О.А.

22.03.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О. А.

Ухвалою від 25.03.2021 року ОСОБА_3 прийнято до розгляду адміністративний позов, призначено судове засідання на 08.07.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 1185681 від 29.05.2019 року, ОСОБА_1 , водій ТЗ FordExplorer 4.0д.н.з. НОМЕР_1 29.05.2019 року, керуючи ТЗ, здійснив зупинку стоянку в другому ряді на проїзній частині, чим порушив п. 15.4 ПДР порушення правил стоянки, розміщення ТЗ на проїзній частині в два і більше ряди, чим здійснив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В п. 9 постанови в графі «До постанови додається» нічого не зазначено.

Будь-яких інших доказів у справі не міститься, відповідачем суду не надано та до справи не долучено.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, встановлено - Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 15.4 Правил дорожнього руху, порушення якого було інкриміноване позивачу, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі відповідачем жодних доказів вчинення позивачем зазначеного правопорушення не долучено. Сама оскаржувана постанова жодних посилань на будь-які докази не містить. Окрім того, відповідач зазначив у відзиві, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до ст. 252 КУпАП поліцейським була винесена постанова. Однак, в самому відзиві не міститься посилання на жодний доказ, який було прийнято до уваги відповідачем, та на підставі якого була винесена оскаржувана постанова.

Суд зазначає, що сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як доказ вчинення позивачем правопорушення не може бути прийнята судом, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицію,викладеною Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 1185681 від 29.05.2019 року скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання сторонами копії повного судового рішення.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО