Справа № 640/2652/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2021 року м. Київ № 640/2652/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просив:
- визнати протиправним дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги позивачу згідно із Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року у разі встановлення інвалідності ІІ групи з урахуванням проведених раніше виплат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що позивачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, у зв`язку із тим, що відповідно до положень діючого законодавства та судової практики право на отримання позивачем одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності, а саме з 31 липня 2018 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/2652/19 за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження) на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивач не має права на призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до Постанови №975 та статей 16 16-3 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки інвалідність повторно встановлена позивачу поза межами законодавчо визначеного дворічного строку з дня первинного встановлення інвалідності, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 серпня 2019 року у задоволенні клопотання в/ч НОМЕР_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено, призначено розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У судовому засіданні 16 жовтня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; суд постановив ухвалу без викладення окремим документом про відмову у задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача на належного; керуючись положеннями частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.
Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серія АВ №0983148 під час повторного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 31 липня 2018 року, травма та її наслідки, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії; відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, підтверджено, що ОСОБА_1 отримано травму та її наслідки, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні у країнах, де велися бойові дії.
Листом в/ч НОМЕР_1 від 28 вересня 2018 року №222/4/1513 на інформаційний запит позивача надано витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, від 05 вересня 2018 року №6; відповідно до вказаного витягу з протоколу за наслідками розгляду документів позивача на предмет наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги та подання відповідного висновку головному розпоряднику коштів ухвалено висновок про відсутність підстав для призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статей 16 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з поданих документів вбачається, що ОСОБА_1 первинно інвалідність ІІІ групи встановлена з 11 травня 2010 року, а вища (ІІ) група інвалідності встановлена з 31 листопада 2018 року через 08 років 06 місяців 20 днів після первинного встановлення інвалідності, тобто, понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності, у зв`язку з чим виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога, зокрема, у разі інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Частинами другою та четвертою статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що у випадках, передбачених підпунктами 4 - 9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам. Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
В частини дев`ятій статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 25 грудня 2013 року №975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок №975).
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як встановив суд, 11 травня 2010 року позивачу первинно встановлена третя група інвалідності, у зв`язку з захворюваннями, пов`язаними з проходженням військової служби.
Разом з тим, спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності з 31 листопада 2018 року у зв`язку із захворюваннями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країні, де велися бойові дії.
Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01 січня 2014 року шляхом доповнення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» статтею 163 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року №5040-VI).
З метою реалізації норм статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінетом Міністрів України затверджений Порядок №975.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Порядку №975 в редакції, чинній на момент зміни причини встановлення інвалідності, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності вважається підставою для виплати особі одноразової грошової допомоги, введені, починаючи з 01 січня 2014 року.
Згідно з частиною четвертою статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка набрала чинності з 01 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Положення пункту 4 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2014 року.
У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року частину 4 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Суд звертає увагу, що на час первинного встановлення інвалідності позивачеві (11 травня 2010 року) взагалі були відсутні правові норми щодо права на отримання одноразової грошової допомоги при встановленні інвалідності.
З дня первинного встановлення інвалідності (11 травня 2010 року) до дня зміни причини інвалідності (31 листопада 2018 року) минуло понад два роки. Отже, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Так, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу та зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інваліду ІІ групи.
На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність його поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.
На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя Н.А. Добрівська