Справа № 761/10931/20
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 липня 2021 року

м. Київ

справа № 761/10931/20

адміністративне провадження № К/9901/22937/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 761/10931/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання протиправними бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (документ сформовано в системі «Електронний суд»).

У квітні 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити дії.

У своїй позовній заяві позивачі просили суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) щодо кожної скарги та кожного клопотання ОСОБА_2 , поданих поштою 28.01.2020Р -у виконавчому провадженні за № 45976293, 45976295;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути і вирішити по суті ці дві скарги та два клопотання від 28.01.2020 , й прийняти, надати рішення щодо скарг , клопотань ОСОБА_2 , поданих 28.01.2020Р у виконавчому провадженні за № 45976293, у виконавчому провадженні №45976295;

- визнати протиправними бездіяльність, дії і рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) про залишення без розгляду скарг ОСОБА_1 від 28.01.2020 на бездіяльність виконавців Нідченко Дмитра та Рубель І. у рамках виконавчих проваджень №45957225, №45976297;

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо кожного клопотання ОСОБА_1 від 28.01.2020, поданих поштою у виконавчому провадженні за № 45957225, № 45976297;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути і вирішити по суті ці дві скарги та два клопотання від 28.01.2020, й прийняти, видати рішення щодо скарг , клопотань ОСОБА_1 , поданих 28.01.2020р. у виконавчому провадженні за № 45957225, у виконавчому провадженні №45976297.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Озадовського Руслана Юрійовича із залишення 24 -25 лютого 2020 без розгляду скарг ОСОБА_2 від 28.01.2020р у виконавчому провадженні за № 45976293, 45976295, скарг ОСОБА_1 від 28.01.2020р у виконавчому провадженні за № 45957225, 45976297 і відмову провести у лютому 2020р. перевірку законності виконавчого провадження №№45757225, 45976293, 45976295, 45976297 на підставі скарг від 28.01.2020р.

Зобов`язано начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції провести перевірку законності виконавчого провадження №№45757225, 45976293, 45976295, 45976297 на підставі скарг від 28.01.2020 з дотриманням критеріїв, передбачених ч.2 ст.2 КАС України.

Визнано протиправною бездіяльність щодо клопотань стягувачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 28.01.2020 і щодо повторних від 19.05.2020, щодо повноважень застосувати заходи адміністративного примусу, передбачені ч.3 ст.18 Закону «Про виконавче провадження», допущену державним виконавцем Нідченко Дмитром Євгенійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції у виконавчому провадженні за №№976295, 45957225 і державним виконавцем Рубель Інною Вікторівною того ж Відділу у виконавчому провадженні №45976297, які є з примусового виконання постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.202 по справі №2610/3926/2012.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути, вирішити по суті скарги та клопотання від 28.01.2020 стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні за №45957225, №45976297, скарги та клопотання від 28.01.2020 стягувача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за №45976293 №45976295 шляхом прийняття процесуального рішення у виді постанови.

Стягнуто з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 345,28 грн.

В решті позовних вимог -відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року - залишено без змін.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

При цьому, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 08 лютого 2021 року було залишено без змін, проте скаржником оскаржується лише рішення суду апеляційної інстанції.

Водночас, частиною третьою статті 333 КАС України обумовлено, що Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Предметом розгляду даної справи є визнання неправомірними дій державного виконавця.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті за правилами статті 287 КАС України, скаржник вказує на те, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду даної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки суди не врахували приписів ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» .

Скаржник зазначає про неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, та вказує, що касаційна скарга ним подається з підстав, зазначених у п.1 ч.4 ст.328 КАС України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №300/1795/19).

Також, скаржник вказав, що відсутній Висновок Верховного Суду щодо питання застосування ч.3, 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у подібних правовідносинах (п.3 ч.2 ст.328 КАС України).

Крім того, зазначив, що судове рішення ним оскаржується з підстав, передбачених ч.2 і 3 ст.353 КАС України.

Разом з тим, скаржник жодним чином не обґрунтував в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Суд вказує, що оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний заявником касаційної скарги спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що скаржником не доведено, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ, тому враховуючи приписи частини третьої статті 333 КАС України у відкритті провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтею 287, статтею 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі № 761/10931/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання протиправними бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді В.Е. Мацедонська

Н.В. Шевцова