Справа № 280/9360/20
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2021 року м. Дніпросправа № 280/9360/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року

у справі №280/9360/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у переведенні з 04.11.2020 з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший - на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 52, п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991;

зобов`язати відповідача перевести його з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший - на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 52, п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991, зарахувавши до стажу роботи трудову діяльність у період часу з 01.10.1984 по 01.02.1993 (8 років 4 місяці) та з 09.12.1994 по 22.11.1999 (4 роки 11 місяців 13 днів) на посадах судномеханіка, старшого механіка на різних рибодобувних суднах Риболовецького колгоспу «Ревхвиля», а також з 20.05.2014 по 25.09.2014 (4 місяці 5 днів) на посаді суднового механіка - першого помічника капітана теплоходу «БТ-464» буксирного флоту Відділу управління флотом та диспетчеризації філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот», зі здійсненням відповідних перерахунків та виплат.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що після досягнення 55 віку, маючи загальний страховий стаж понад 35 років, у тому числі, стаж на посадах плавскладу річкового флоту і флоту рибної промисловості 13 років 7 місяців 18 днів, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про переведення із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 52, п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», утім, відповідач відмовив у такому переведенні, мотивуючи це відсутністю як необхідного загального страхового стажу, так і стажу працівника плавскладу рибної промисловості, чим порушив право позивача на соціальний захист.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року позов задоволений частково.

Визнав протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування позивачеві періоду роботи з 01.10.1984 по 01.02.1993, з 09.12.1994 по 22.11.1999 в КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» та періоду роботи з 20.05.2014 по 25.09.2014 у філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот».

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачеві до стажу періоди роботи з 01.10.1984 по 01.02.1993 та з 09.12.1994 по 22.11.1999 в КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» та періоду роботи з 20.05.2014 по 25.09.2014 у філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» і повторно розглянути його заяву від 04.11.2020 про призначення/перерахунку пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд встановив, що періоди роботи позивача з 01.10.1984 по 01.02.1993, з 09.12.1994 по 22.11.1999 та з 20.05.2014 по 25.09.2014 підтверджені записами його трудової книжки та уточнюючими довідками. При цьому суд визнав необґрунтованими доводи органу Пенсійного фонду щодо не виконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві у спірний період за відсутності на це відповідних доказів.

Визначаючись із найбільш ефективним способом відновлення порушеного права позивача, суд виходив з того, що повноваження відповідача із переведення з одного виду пенсії на інший є дискреційними, у зв`язку з чим зобов`язав останнього повторно розглянути заяву позивача від 04.11.2020.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити позивачеві у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги фактично обґрунтовані незгодою із висновками суду першої інстанції щодо зарахування до стажу позивача періодів роботи з 01.10.1984 по 01.02.1993, з 09.12.1994 по 22.11.1999 та з 20.05.2014 по 25.09.2014. Відповідач зазначає, що відповідні записи в трудовій книжці позивача лише підтверджують його загальний стаж роботи, а не пільговий, оскільки у них відсутні відомості щодо виконання останнім встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві у спірний період. Зауважує, що на підставі даних довідки про кількість вироблених трудоднів, трудову участь в КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» № 48 від 03.09.2020, спеціальний стаж з урахуванням вихододнів склав 05 років 03 місяці, що є недостатнім для визначення права на пільгову пенсію.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в частині задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію по інвалідності у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.11.2020 після досягнення 55 річного віку позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 52, п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 09.11.2020 №0800-0214-8/59466 пенсійний орган відмовив позивачеві у переведенні з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший - на пенсію за вислугу років, з підстав відсутності необхідного загального страхового та пільгового стажу роботи.

Одночасно відповідач повідомив позивача, що в наданих довідках про відпрацьовані вихододні в КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» за період роботи з 01.10.1984 по 21.11.1999 - вих.№12 від 31.01.2018 та довідки № 98 від 18.11.2019 - виявлено розбіжності в кількості відпрацьованих вихододнів. Відповідно до Довідки про відповідність даних первинних документів даним зазначених довідок, складених головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №2 Управління контрольно-перевірочної роботи ГУ ПФУ в Херсонській області, та виданої КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» нової довідки № 48 від 03.09.2020 - спеціальний стаж позивача як працівника плавскладу флоту рибної промисловості з урахуванням вихододнів, зменшився та склав 5 років 3 місяці, що недостатньо для визначення права на пенсію за вислугу років. При цьому зменшився і загальний стаж роботи, який складає на сьогодні 26 років 9 місяців.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 01.10.1984 по 01.02.1993, з 09.12.1994 по 22.11.1999 та з 20.05.2014 по 25.09.2014, а також щодо відмови у переведенні з одного виду пенсії (по інвалідності) на інший - на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 52, п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Спір між сторонами виник з приводу не зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 01.10.1984 по 01.02.1993, з 09.12.1994 по 22.11.1999 та з 20.05.2014 по 25.09.2014. При цьому, відповідач не ставить під сумнів належність посад позивача, які він обіймав у визначений період, до списку професій, робота за якими дає право на пенсію за вислугу років на підставі ч. 1 ст. 52, п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», втім зазначає, що такі періоди не підлягає зарахуванню до його пільгового стажу за відсутністю відомостей щодо виконання останнім встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві у цей період.

З цього приводу суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 № 1788-XII призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 52 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, у тому числі, механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення).

Відповідно п. «д» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-XII право на пенсію за вислугу років мають: плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз`їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно з п. 20 Порядку №637 Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 № 18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності вказаним вище Законом пенсії на загальних підставах призначались згідно із Законом № 1788-XII, статтею 56 якого передбачено, зокрема, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах, незалежно від характеру, тривалості роботи і перерв.

При цьому, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку, зокрема, вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання.

Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

Згідно із статтею 65 Закону № 1788-XII, у разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людиноднів ділиться на 25.4.

Отже, до стажу роботи зараховується робота на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. І тільки в тому випадку, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, при обчисленні стажу роботи в колгоспі враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Як зазначає відповідач, позивач спочатку звернувся до нього із заявою від 18.06.2020 про переведення на пенсію за вислугу років, до якої долучив довідки про відпрацьовані вихододні в КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» за період роботи з 01.10.1984 по 21.11.1999 - вих.№12 від 31.01.2018 та довідку № 98 від 18.11.2019. При розгляді цих документів відповідач виявив, що дані, зазначені у цих довідках, містять розбіжності, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

За наслідками перевірки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області складено довідку від 21.08.2020 № 131/2-07 щодо необхідності надання нової довідки про встановлений мінімум та фактичну кількість вироблених людино-днів за період з 01.10.1984 по 21.11.1999.

У подальшому позивач звернувся до відповідача із заявою від 04.11.2020 про переведення на пенсію за вислугу років, до якої долучив довідку КП Генічеський рибколгосп «Ревхвиля» № 48 від 03.09.2020, і саме цю довідку використав відповідач при здійсненні обрахунку виробленого позивачем нормативу людиноднів.

Судом першої інстанції за результатами дослідження наявних у справі доказів оскаржувані дії відповідача цілком обґрунтовано визнано протиправними, позаяк відповідно до записів трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 24.10.1984, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, позивач у період часу з 01.10.1984 по 01.02.1993 та з 09.12.1994 по 22.11.1999 працював у рибколгоспі «Ревхвиля». Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою господарства.

Слід зазначити, що у трудовій книжці також зазначено відомості, які відповідач поставив під сумнів, зокрема, відомості про встановлений мінімум трудової участі у громадському господарстві та його фактичне виконання і навіть виконання понад визначений мінімум у 1984-1992, 1994-1999 роках.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що при обчисленні стажу роботи у Риболовецькому колгоспі «Ревхвиля» до стажу роботи позивача повинен бути зарахований період роботи у цьому колгоспі незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставне незарахування відповідачем періодів роботи позивача з 01.10.1984 по 01.02.1993 та з 09.12.1994 по 22.11.1999 до його стажу.

Стосовно періоду роботи з 20.05.2014 по 25.09.2014 на посаді суднового механіка - першого помічника капітана теплоходу «БТ-464» буксирного флоту Відділу управління флотом та диспетчеризації філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» судом апеляційної інстанції встановлено, що цей період взагалі не ставиться під сумнів відповідачем.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що стаж роботи позивача за професією суднового механіка - першого помічника капітана теплоходу «БТ-464» буксирного флоту Відділу управління флотом та диспетчеризації філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» у період з 20.05.2014 по 25.09.2014 підтверджено записами № № 31-32 трудової книжки № НОМЕР_2 та Довідкою філії «Запорізький річковий порт» АСК «Укррічфлот» №1-25/222 від 19.11.2019.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог у цій частині.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року у справі №280/9360/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко