Справа № 140/5038/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5038/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки кадастровий номер :31:163:0107, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання прийняти пакет документів відповідно до вимог п.2.1 Порядку видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05 липня 2011 року, та видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки кадастровий номер :31:163:0107, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки кадастровий номер :31:163:0107, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав, що розмір земельної ділянки не відповідає граничному розміру земельної ділянки для забудови (500 м.кв.), який встановлений пунктом 6.1.32 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Представник позивача зазначив, що у примітці 2 до пункту 6.1.32. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» зазначено, що при розміщенні земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в межах сформованої забудови площа її може бути зменшена, але не більше ніж на 20% за умов забезпечення санітарних та протипожежних вимог. На його думку, належна на праві власності ОСОБА_1 земельна ділянка з кадастровим номером :31:163:0107 підпадає під дію примітки 2 до пункту 6.1.32. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій». Також зазначає, що відповідно до Інформаційної картки Виконавчого комітету Луцької міської «Видача будівельного паспорту на забудову земельної ділянки» ІК-98/20/04 ІП, крім документів встановлених пунктом 2.1. Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки № 103 відповідач вимагає надання заявником в складі ескізу намірів забудови, схему генплану на оновленій топографо-геодезичній зйомці М 1:500, датовану роком звернення, що є порушенням приписів частини 3 статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного від 24 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує на те, що підставою для відмови позивачу у видачі будівельного паспорта стала невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, а саме пункту 6.1.32 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», згідно якої передбачено, що граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянам для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 м.кв для блокованої забудови і не менше 500 м.кв для індивідуальної житлової забудови. Пунктом 2.4 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки № 103 передбачено підстави для повернення пакету документів для видачі будівельного паспорта, однією з таких підстав є невідповідність державним будівельним нормам. Враховуючи вказані обставини, проаналізувавши заяву позивача, додані до заяви документи, відповідачем було встановлено, що площа земельної ділянки позивача кадастровим номером :31:163:0107 становить 0,0432 га. Тобто її площа є меншою ніж це передбачено нормами ДБН, які дозволяють здійснювати забудову земельної ділянки. При цьому, вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам законодавства, посилання позивача на застосування примітки 2 до пункту 6.1.32. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», оскільки поняття «сформована забудова» стосується об`єктів будівництва, а саме житлових будинків, а не землекористування, як зазначає в позові позивач. Також зазначає, що Порядком 103 необмежений перелік відомостей, що включається в ескізні наміри забудови, а тому вважає, що подання схеми генплану на оновленій топографо-геодезичній зйомці М1:500 (датована роком звернення) не є порушенням норм законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

30 березня 2016 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Гаврилюк А.Ю. ( зареєстровано в реєстрі за № 341), придбала земельну ділянку, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки - :31:163:0107.

Згідно розпорядження голови Луцької міської ради від 20 вересня 2016 року № 488 вказаній земельній ділянці присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцької міської ради 24 червня 2020 року № 84/12, зокрема, змінено позивачу цільове призначення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 0,0432 га, кадастровим номером :31:163:0107 з ведення садівництва на будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07 липня 2020 року № НВ-020, до Державного земельного кадастру 07 липня 2020 року внесено запис про зміну цільового призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

22 березня 2021 року ОСОБА_1 через Департамент ЦНАП Луцької міської ради подала заяву (вх. від 23 березня 2021 року) про видачу будівельного паспорта на нове будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_3 та відповідний пакет документів.

Листом від 25 березня 2021 року №971-П/2021 Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради відмовило позивачу у видачі будівельного паспорту. Підставою для відмови стало те, що згідно пункту 6.1.32 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянам для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 м.кв для блокованої забудови і не менше 500 м.кв для індивідуальної житлової забудови.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до частин 2, 3 статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об`єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі будівельного паспорта визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05 липня 2011 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за №902/19640, затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (надалі - Порядок №103).

Цей Порядок розроблений відповідно до статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і призначений для використання уповноваженими органами містобудування та архітектури та іншими суб`єктами містобудування при вирішенні питань забудови присадибних, дачних і садових земельних ділянок.

Пунктом 1.2 Порядку №103 передбачено, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Параметри забудови визначаються з урахуванням державних будівельних норм ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» (пункт 1.3 Порядку №103).

Відповідно до пункту 1.4 Порядку №103 розроблення будівельного паспорта здійснюється: в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів - відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №103 видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку №103 уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4 Порядку №103 передбачено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Згідно з пунктом 2.5 Порядку №103 повернення пакета документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього здійснюється з відповідним обґрунтуванням уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, який не перевищує строк його надання.

Як слідує з листа від 25 березня 2021 року №971-П/2021, підставою для відмови у видачі позивачу будівельного паспорта стала невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, а саме згідно пункту 6.1.32 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» граничний розмір площі земельних ділянок, які надаються громадянам для нового житлового будівництва, має становити не менше 150 м.кв для блокованої забудови і не менше 500 м.кв. для індивідуальної житлової забудови. При цьому, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що площа земельної ділянки позивача з кадастровим номером :31:163:0107, згідно інформаційної довідки №56313842, становить 0,0432 га., тобто її площа є меншою ніж це передбачено нормами ДБН Б.2.2-12:2019, які дозволяють здійснювати забудову земельної ділянки, а саме - 500 м.кв.

Разом з тим, згідно примітки 2 до пункту 6.1.32. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», при розміщенні земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в межах сформованої забудови площа її може бути зменшена, але не більше ніж на 20% за умов забезпечення санітарних та протипожежних вимог.

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство України не дає визначення терміну «сформована забудова».

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: 1) прогнозування розвитку територій; 2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; 3) обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; 4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; 5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; 6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; 7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; 8) реконструкцію існуючої забудови та територій; 9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; 10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; 10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; 11) проведення моніторингу забудови; 12) ведення містобудівного кадастру; 13) здійснення контролю у сфері містобудування.

Як вбачається з листа Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 20 травня 2016 року №20-30/402, належна позивачу земельна ділянка відповідно до генерального плану міста Луцька, затвердженого рішенням міської ради від 24 червня 2009 року № 42/1 знаходиться на території резерву садибної забудови та відповідно плану зонування території міста Луцька, затвердженого рішенням міської ради від 31 березня 2014 року № 57/30, знаходиться в зоні садибної перспективної забудови.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачені особливості регулювання земельних відносин при здійсненні містобудівної діяльності.

Так, відповідно до частини 2 цієї статті зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території, забороняється.

Як визначено статтею 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 19 Земельного кодексу України одним з видів категорій земель України за основним цільовим призначенням є землі житлової та громадської забудови.

Частинами 1, 5 статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Відповідно до статей 38, 39 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Як встановлено судом, рішенням Луцької міської ради від 24 червня 2020 року № 84/12 затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зміна цільового призначення) на АДРЕСА_1 , площею 0,0432 га, кадастровим номером :31:163:0107 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, а також змінено позивачу цільове призначення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 0,0432 га, кадастровим номером :31:163:0107 з ведення садівництва на будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07 липня 2020 року № НВ-020 цільовим призначенням земельної ділянки із кадастровим номером :31:163:0107 є «для будівництва та обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд», категорія земель - «землі житлової та громадської забудови».

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Частиною 4 статті 373 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Згідно зі статтею 375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Суд установив, що позивач у 2016 році на законних підставах набула у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням - для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки - :31:163:0107. В подальшому, рішенням Луцької міської ради від 24 червня 2020 року № 84/12 позивачу змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки на будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Тобто, рішення Луцької міської ради від 24 червня 2020 року № 84/12 було прийнято після набрання чинності ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (01 жовтня 2019 року), відтак з урахуванням обставин, передбачених приміткою 2 до пункту 6.1.32. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

При цьому, вказане рішення від 24 червня 2020 року № 84/12 прийняте на підставі саме висновку Управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 06 липня 2016 року №20-26/280. Тобто, відповідач - уповноважений орган містобудування та архітектури на стадії погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (зміна цільового призначення) підтвердив, в тому числі і відповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що належна на праві власності ОСОБА_1 земельна ділянка кадастровим номером :31:163:0107 підпадає під дію примітки 2 до пункту 6.1.32. ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», тому відповідачем безпідставно відмовлено у видачі будівельного паспорта, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо інших доводів сторін то суд не надає їм правової оцінки з врахуванням позиції ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформованої у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти пакет документів відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку №103 та видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки кадастровий номер :31:163:0107, площею 0,0432 га, суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до частини 3 статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з пунктом 2.1 Порядку №103 будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Як слідує з Інформаційної картки Виконавчого комітету Луцької міської «Видача будівельного паспорту на забудову земельної ділянки» ІК-98/20/04 ІП, відповідачем пункті 5 переліку документів, необхідних для надання послуги та вимоги до них, зазначено про необхідність подання ескізу намірів забудови, в складі якого потрібно подати схему генплану на оновленій топографо-геодезичній зйомці М 1:500 (датована роком звернення).

Враховуючи те, що пунктом 2.1 Порядку №103 не передбачено подання такої схеми генплану на оновленій топографо-геодезичній зйомці М 1:500 (датована роком звернення), відтак суд погоджується з доводами представника позивача, що вказана вимога є порушенням приписів частини 3 статті 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний нею спосіб, суд дійшов до висновку, що з огляду на визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, порушене право позивачки має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача прийняти поданий разом із заявою від 22 березня 2021 року пакет документів відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку №103 та повторно розглянути цю заяву з урахуванням правової позиції суду в даній справі, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 18 травня 2021 року у розмірі 1816,00 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19, ідентифікаційний код юридичної особи 34745204) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Луцької міської ради щодо відмови у видачі ОСОБА_1 будівельного паспорта забудови земельної ділянки, кадастровий номер :31:163:0107, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Луцької міської ради прийняти поданий ОСОБА_1 разом із заявою від 22 березня 2021 року пакет документів відповідно до пункту 2.1 Порядку видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №103 від 05 липня 2011 року, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2021 року про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки з кадастровим номером :31:163:0107, площею 0,0432 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та прийняти рішення відповідно до вимог законодавства та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк