Справа № 161/14368/16-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

м. Київ

справа № 161/14368/16-а

адміністративне провадження № К/9901/24224/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017 (колегія у складі суддів Святецького В.В., Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.)

у справі №161/14368/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. 31.10.2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку Волинської області про відмову у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах з 28.12.2015;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 28.12.2015.

2. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2017 позов задоволено.

3. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2017, постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2017 скасовано та прийнято нову про відмову у задоволенні позову.

4. 21.06.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга позивача на рішення суду апеляційної інстанції. У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.06.2017 відкрито провадження у справі.

6. У зв`язку з ліквідацією Вищого адміністративного суду України справу було передано для розгляду до Верховного Суду.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її загальний трудовий стаж становить 33 роки 05 місяців 02 дні.

8. З 15.05.1982 по 03.12.1989 позивач працювала на Луцькому заводі виробів з пластмас на посаді ливарника пластмас в ливарному цеху в хімічному виробництві із пластмас гарячим способом, тобто виконувала роботу, яка передбачена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

9. Стаж роботи на посадах, передбачених Списком 2, підтверджений копією довідки № 221 від 24.12.2015, виданої ПАТ ,,Луцькпластмас", складає 07 років 6 місяців 19 днів.

10. 24.03.2016 ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області із заявою про призначення їй пенсії на підставі п. «б» ст. 13 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення".

11. Рішенням від 31.03.2016 № 10 управління Пенсійного Фонду України в м. Луцьку Волинської області відмовило позивачу у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 100 Закону України ,,Про пенсійне забезпечення", мотивуючи відмову відсутністю підстав для її призначення.

12. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

13. В обґрунтування позовних вимог позивач покликалася на те, що має право виходу на пенсію за віком на пільгових умовах у віці 52 роки.

14. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність прийнятого рішення.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зниження пенсійного віку на три роки як така, що має повні 07 років стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці.

16. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції застосував стару редакцію пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка діяла до 01.04.2015. Тому поза увагою суду залишилась та обставина, що ОСОБА_1 має право на зниження на три роки пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України ,,Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

17. Таким чином, ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде мати право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення віку 57 років, а тому рішення відповідача від 31.03.2016 № 3176/02-20-18 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових з 28.12.2015 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

18. У касаційній скарзі позивач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

19. Скаржник зазначає, що ч. 4 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону. Згідно п. 1 Постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ Закону України «Про пенсійне забезпечення» введено в дію з 01.01.1992 - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону.

20. Одночасно, відповідно до підпункту 3 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

21. Отже, вона, як особа, яка до 01.01.1992 (до набрання чинності Закону України «Про пенсійне забезпечення») набула пільговий стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, і після цієї дати не працювала на роботах із важкими і шкідливими умовами праці, вважає, що має право виходу на пенсію у віці 52 роки з 28.12.2015, відповідно до пп.3 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно із статтею 100 (п. «б») Закону України «Про пенсійне забезпечення».

22. 24.07.2017 відповідач подав заперечення на касаційну скаргу, у яких останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та зазначає наступне.

24. Відповідно до ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

25. Ключовим правовим питанням у справі є право позивачки на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням віку відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

26. Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

27. Верховний Суд, зокрема у постанові від 12.10.2020 у справі № 276/241/16-а дійшов наступного висновку:

«В абзаці четвертому пункту б) ст.13 Закону № 1788-XII передбачено, що працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту тобто 10 років, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

- чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

- жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Зазначена норма передбачає умови зменшення пенсійного віку, передбаченого абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 60 років.

З огляду на те, що позивач має не повний пільговий стаж, що дає право на зниження пенсійного віку, тобто 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, вона має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки.

Враховуючи норми абз.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пільговий стаж 7 років 11 місяців, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач набуде права на пенсію у 57 років (60 - 3).

Однак у передостанньому абзаці ст. 13 Закону 1788-XII передбачено, що порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

Позивачка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці у період до набрання чинності Законом 1788-XII, а отже на неї розповсюджується стаття 100 цього Закону.

Статтею 100 Закону №1788-ХІІ визначено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12 цього ж Закону України, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону України, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Зазначена норма, в частині визначення віку, який підлягає зменшенню відповідно до передостаннього абзацу пункту б) ст. 13 Закону №1788-ХІІ, відсилає до статті 12 цього ж Закону. Вона передбачає, що право на пенсію за віком мають жінки після досягнення 55 років.

Таким чином, у спірних відносинах, зважаючи на те, що позивачка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці до введення в дію Закону №1788-ХІІ, слід застосовувати вік, визначений статтею 12 цього Закону (55 років), а не статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років)».

28. Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

29. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивач працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці до введення в дію Закону №1788-ХІІ, а тому беручи до уваги зазначені вище висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, слід застосовувати вік, визначений статтею 12 цього Закону (55 років), а не статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років).

30. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

31. Рішення суду першої інстанції відповідає закону і скасовано судом апеляційної інстанції помилково.

32. Відповідно до ст. 352 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

33. За змістом ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

34. Таким чином, сплачений позивачем за подання касаційної скарги судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 352, 356, 359 КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року скасувати.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2017 року у справі № 161/14368/16-а залишити в силі.

Стягнути з Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 696 (шістсот дев`яносто шість) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб