Справа № 300/1515/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1515/21 пров. № А/857/10956/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Качмара В.Я., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Квітовської Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року (суддя Панікар І.В., м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 24 травня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" у квітні 2021 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування майнової шкоди.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) 11.05.2021 подано до суду клопотання про залишення позовних вимог без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строків звернення до суду в частині вимог про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" майнової шкоди, яка завдана НКРЕКП, в сумі 472327640 грн., інфляційних витрат в сумі 17415290 грн. та 3% річних в сумі 9346650 грн., яких зазнало АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" в минулих періодах за 2019-2020 роки.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №300/1515/21 клопотання НКРЕКП задоволено частково. Адміністративний позов АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" до НКРЕКП в частині вимог про стягнення з Державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" майнової шкоди в розмірі 472327640 грн. залишено без розгляду в межах суми майнової шкоди, заподіяної позивачу протиправними діями/бездіяльністю НКРЕКП до 07.10.2020 року включно.

Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу в частині вимог, які залишено без розгляду, до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що підставою звернення до суду з позовом є саме бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" від 30.10.2020 № 760-Сл-6956-1020 щодо перегляду тарифу в частині включення до структури складової «Компенсація витрат за попередні періоди» компенсації витрат та збитків, яких зазнало АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" в минулих періодах за 2019-2020 роки. При цьому, про порушення своїх прав АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" дізналось після закінчення встановленого законодавством терміну розгляду вказаної заяви, внаслідок чого, АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" не допущено порушення та не пропущено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" майнової шкоди в межах суми майнової шкоди, заподіяної позивачу протиправними діями/бездіяльністю НКРЕКП до 07.10.2020, заявлені поза межами строку, встановленого ст. 122 КАС України, а тому підлягають залишенню без розгляду.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, зазначає наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів звертає увагу, що за змістом статті 122 КАС України законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Тобто, формулювання загального правила щодо початку перебігу строку, визначеного ст.122 КАСУ, пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Тобто для визначення факту пропуску строку звернення до суду важливими є як об`єктивні (дата порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) фактори.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити хоч як і не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав, проте в усіх випадках - як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що лише після закінчення встановленого законодавством терміну розгляду заяви від 30.10.2020 він дізнався про те, що відповідачем не встановлено для позивача економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу.

Разом з тим, встановлено, що з метою встановлення обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу та відповідно покращення фінансового стану, АТ "Івано-Франківськгаз" упродовж 2019-2020 років неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про перегляд тарифу в бік економічно обґрунтованого. Зокрема, такі заяви подавались: 03.01.2019, 07.02.2019, 11.02.2019, 28.02.2019, 19.08.2019, 11.06.2020.

Отже, на переконання апеляційного суду, вказані обставини свідчать про те, позивачу упродовж 2019-2020 років було відомо про тарифи на послуги розподілу природного газу. Однак дій щодо захисту свого порушеного права в судовому порядку позивач не вчиняв.

Доводи позивача про те, що про порушення своїх прав він дізнався після закінчення встановленого законодавством терміну розгляду заяви від 30.10.2020, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Як видно з матеріалів справи, АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" звернулося до суду з цим позовом 08.04.2020.

За таких обставин, позов в частині позовних вимог про стягнення з Державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" майнової шкоди в межах суми такої шкоди, заподіяної позивачу протиправними діями/бездіяльністю Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до 07.10.2020 року включно подано з пропуском строку звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Разом з тим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. При цьому Європейський суд з прав людини стверджує, що таке право не є абсолютним та може бути обмежено, що допускається, оскільки право на доступ за своєю природою вимагає регулювання державою (Кунерт проти Польщі (заява № 8981/14)).

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Високий суд, також вважає, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: 1) забезпеченню юридичної визначеності та остаточності; 2) захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22 жовтня 1996 року у справі Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства (Stubbings and Others v. the United Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень (п.137 рішення від 09.01.2013 року за заявою № 21722/11 у справі Волков проти України).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що термін, позовна давність, вжитий Європейським судом з прав людини, в змісті КАС України беззаперечно слід розуміти як строк звернення до адміністративного суду відповідно до неодноразово висловленої ЄСПЛ позиції щодо внутрішньої кваліфікації права, наслідком якої є розмежування юрисдикцій.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з обов`язкових умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та перешкоджає зловживанню правом доступу до суду.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд безальтернативно залишає позовну заяву без розгляду. При цьому, слід врахувати, що залишення позовної заяви без розгляду є не правом, а обов`язком суду.

Разом з тим, строк звернення до суду може бути поновлено судом за заявою особи, яка його подала, виключно за наявності поважних причин його пропуску.

Таким чином, наслідком пропущення процесуальних строків є залишення позовної заяви без розгляду. Виключенням з цього правила є факт визнання судом причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Однак позивач будь-яких заяв щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду не подавав, в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції про такі причини не повідомив.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог про стягнення з Державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь АТ "Оператор газорозподільної системи "Івано-Франківськгаз" майнової шкоди в межах суми майнової шкоди, заподіяної позивачу протиправними діями/бездіяльністю НКРЕКП до 07.10.2020.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду в частині у справі №300/1515/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді В. Я. Качмар
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 14 липня 2021 року