Справа № 580/4721/20
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року справа № 580/4721/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2020р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - відповідач), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2003р. по 05.08.2008р.;

- зобов`язати відповідача провести та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 27.03.2003р. по 05.08.2008р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем протиправно у період його служби, з 27.03.2003р. по 05.08.2008р. не було проведено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2021р., провадження у даній справі закрито.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2021р., ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2021р. - скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

Дана справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду - 11.05.2021р., у зв`язку із чим ухвалою суду від 14.05.2021р. її прийнято до свого провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

02.06.2021р., в межах строку встановлено судом, до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник зазначив, що позивач був звільнений зі служби з посади заступника командира 2-го взводу 2-ї роти спеціального батальйону судової міліції "Грифон" при УМВС в званні лейтенанта міліції. СБСМ "Грифон" УМВС України в Черкаській області був окремою самостійною юридичною особою, з власними рахунками та бухгалтерією і самостійно проводив фінансово-господарську діяльність, у тому числі самостійно здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення. При цьому, СБСМ "Грифон" УМВС України в Черкаській області був 09.12.2016 припинений без правонаступництва, тобто підрозділ до якого позивач мав звернутися з позовними вимогами ліквідовано. Крім того, вказано, що спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про міліцію», наказом МВС України від 01.11.2003 №1236 та наказом МВС від 30.06.2005 №501 взагалі не передбачено поняття індексації грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Лише з 01.01.2008 року передбачено законодавством, відповідно до п. 1.14. наказу МВС від 31.12.2007 № 499, що індексація грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МВС здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством, тобто право на здійснення індексації грошового забезпечення рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відповідно до чинного законодавства, з`явилось лише з 01.01.2008р. Також, звернуто увагу, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціальних законів, а норми загального законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціальних законів не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно послужного списку ОСОБА_1 , позивач згідно наказу від 27.03.2003р. №17о/с з 27.03.2003р. зарахований курсантом Чернівецького училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України у Чернівецькій області. Та закінчив його - 22.08.2003р. Згідно наказу №30 від 22.08.2003р.

З 22.08.2003р. проходив службу в УМВС України в Черкаській області:

- на посаді помічника оперуповноваженого відділення силового забезпечення оперативно-розшукових заходів відділу швидкого реагування та проведення спеціальних операцій "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Черкаській області (згідно наказу від 26.08.2003р. №94 о/с);

- з 03.12.2005р. Оперуповноважений СМВ ДСБЕЗ по боротьбі з хабарництвом при УМВС України в Черкаській області;

- з 12.02.2007р. Заступник командира 4-го взводу спеціального окремого батальйону судової міліції "Грифон" при УМВС України в Черкаській області;

- з 25.02.2008р. Заступник командира 2-го взводу 2 -ї роти СБСМ "Грифон" при УМВС України в Черкаській області.

05.08.2008р. Згідно наказу №196- о/с від 05.08.2008р. Звільнений з ОВС у запас.

06.09.2020р. позивач звернувся до урядового контактного центру із зверненням в якому просив здійснити виплату індексації, невиплаченої за період його служби з 27.03.2003р. по 05.08.2008р.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 27.03.2003р. по 05.08.2008р., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.1991 (далі - Закон України №1282-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).

У відповідності до статті 2 Закону України № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з ст. 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону України №1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Відповідно до ст. 6 Закону України №1282-ХІІ (у редакції з 01.01.2008р.), Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до п. 1-1 Порядку №1078 (у редакції чинній станом на дату спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету;

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем отримання грошового забезпечення.

Судом також враховано позицію висловлену у постанові Верховного Суду від 07.08.2019р. року у справі №825/694/17, згідно якої звільнення особи зі служби жодним чином не позбавляє права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як вбачається судом із підстав позовних вимог та не заперечується відповідачем, за спірний період з 27.03.2003р. по 05.08.2008р. індексація грошового забезпечення позивачу не була нарахована. Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про міліцію», наказом МВС України від 01.11.2003 №1236 та наказом МВС від 30.06.2005 №501 взагалі не передбачено поняття індексації грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Лише з 01.01.2008 року передбачено законодавством, відповідно до п. 1.14. наказу МВС від 31.12.2007 №499, що індексація грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу МВС здійснюється в порядку та розмірах, установлених законодавством, тобто право на здійснення індексації грошового забезпечення рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відповідно до чинного законодавства, з`явилось лише з 01.01.2008р.

Таким чином, вбачається, що спірним залишається право позивача на виплату індексації за період з 27.03.2003р. по 31.12.2007р., оскільки з 01.01.2008р. таке право відповідачем не запеерчується.

Надавши оцінку вказаним доводам відповідача, суд зазначає що спеціальним законодавством питання індексації грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до 01.01.2018р.не врегульоване.

При цьому суд врахував правову позицію Верховного Суду у п.27 постанови від 18.12.2018 (справа №820/4619/16), що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню, згідно з якою за загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

З огляду на неврегульованість питання індексації грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до 01.01.2018р. нормами спеціального законодавства, у суду наявні підстави застосувати до спірних правовідносин загальні норми КЗпП та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

В контексті наведеного, суд відхиляє посилання представника відповідача, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності наказу МВС від 31.12.2007р. №499, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями ст. 95 КЗпП та ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що грошове забезпечення позивача підлягає індексації відповідно до положень ст. 95 КЗпП та ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

При визначенні періоду за який позивач набув право на індексацію його грошового забезпечення, судом враховано, що згідно послужного списку ОСОБА_1 , позивач згідно наказу від 27.03.2003р. №17о/с з 27.03.2003р. зарахований курсантом Чернівецького училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України у Чернівецькій області та закінчив його - 22.08.2003р. згідно наказу №30 від 22.08.2003р. При цьому, позивач проходив службу в УМВС України в Черкаській області з 22.08.2003р.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 9 Закону України №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання, при цьому, як встановлено судом, позивач проходив службу в УМВС України в Черкаській області з 22.08.2003р., у зв`язку із чим позовні вимоги щодо виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з 27.03.2003р. до 21.08.2003р. саме до УМВС України в Черкаській області суд вважає необгрунтованими, оскільки за цей період грошове забезпечення позивачу відповідачем не нараховувалось.

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u.htm) у жовтні 2003 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 101 відсотка та складала 101,3 відсотка.

Як зазначалось вище, згідно з ст. 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

З урахуванням зазначених положень, підстави для індексації грошового забезпечення позивача виникли із 01.12.2003р. (першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін, що перевищив поріг індексації з дати початку служби позивачем у відповідача), у зв`язку із чим невиплату позивачу індексації грошового забезпечення із 01.12.2003р. слід визнати протиправною бездіяльністю.

Стосовно доводів відповідача, що позивач був звільнений зі служби з СБСМ"Грифон" при УМВС, який був окремою самостійною юридичною особою, з власними рахунками та бухгалтерією і самостійно проводив фінансово-господарську діяльність, у тому числі самостійно здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення. При цьому, СБСМ "Грифон" УМВС України в Черкаській області був 09.12.2016 припинений без правонаступництва, тобто підрозділ до якого позивач мав звернутися з позовними вимогами ліквідовано.

З приводу даних посилань судом встановлено, що згідно пунктів 1.1, 1.2 Положення про спеціальний батальйон судової міліції «Грифон» при УМВС України в Черкаській області, затвердженого наказом УМВС України в Черкаській області №34 від 12.01.2008р., Спеціальний батальйон судової міліції «Грифон» створюється як самостійний структурний підрозділ при УМВС в Черкаській області та підпорядковується безпосередньо заступнику начальнику-начальнику міліції громадської безпеки УМВС в Черкаській області.

Згідно пункту 1.3 Положення спеціальний батальйон судової міліції «Грифон» є юридичною особою, має рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням.

Судом встановлено, що 09.12.2016р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №0009309 про державну реєстрацію припинення спеціального батальйону судової міліції «Грифон» УМВС України в Черкаській області як юридичної особи.

З урахуванням зазначених обставин, беручи до уваги об`єктивну неможливість звернення позивача із позовними вимогами до СБСМ «Грифон» у зв`язку із його ліквідацією, а також встановлену в ході розгляду даної справи невиплату позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період за наявності права на його виплату, враховуючи здійснення процесуальності діяльності СБСМ «Грифон» при УМВС України в Черкаській області, суд доходить висновку що нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період його служби в СБСМ «Грифон» УМВС України в Черкаській області слід покласти на УМВС України в Черкаській області, як органу до структури якого входив СБСМ «Грифон» УМВС України в Черкаській області.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2003р. по 05.08.2008р.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог, з огляду на що адміністративний позов належить задовольнити частково.

Відповідно до ст. 139 КАС України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2003 року по 05 серпня 2008 року.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 57, код ЄДРПОУ - 08592537) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з 01 грудня 2003 року по 05 серпня 2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко