Справа № 540/1569/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 р. м. ХерсонСправа № 540/1569/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за участю третьої особи без самостійних вимог - Відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Херсонській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати прийняте відділом обслуговування громадян № 1 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області рішення від 03.01.2019 року про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в бік її зменшення і припинення її виплати у розмірі, встановленому попереднім рішенням цього органу від 05.03.2018 , яким зараховувався стаж роботи на посадах лікаря-психіатра та лікаря-нарколога згідно записів в трудовій книжці в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІ1 зі змінами, внесеними в редакцію цієї статті Законом України від 10.07.2003 року № 1110-ІV "Про внесення змін до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та із Законом № 2205-VІІІ від 14.11.2017;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 виплату призначеної пенсії за віком, встановлену рішенням від 05.03.2018 відділу обслуговування громадян № 1 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області в тому ж розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи у подвійному розмірі періоди роботи на посадах лікаря-психіатра та лікаря-нарколога згідно записів трудової книжки та ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХП зі змінами, внесеними в редакцію цієї статті Законом України від 10.07.2003 року "Про внесення змін до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення"" та із Законом № 2205-VІІІ від 14.11.2017 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 03.01.2019 року (дата корегування пенсії за віком) на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними в редакцію цієї статті Законом України від 10.07.2003 року № 1110-ІV "Про внесення змін до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення"" по день винесення судового рішення;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області недоотриману пенсію, розмір якої з 03.01.2019 по 01.04.2021 згідно розрахунку становить 62247,69 грн. і по день винесення рішення суду по справі, яку перерахувати на розрахунковий рахунок позивача у "Ощадбанку" № НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 19.08.2008 року він отримує пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я, в 2018 році страховий стаж дорівнював 76 рокам відповідно до рішення відділу обслуговування громадян № 1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області № 1 від 05.03.2018, пенсійний орган врахував до страхового стажу у подвійному розмірі період роботи і проходження інтернатури лікарем-психіатром у Херсонській обласній психіатричній лікарні (з 01.08.1974 р. по 19.08.1975 р.); лікарем-психіатром Генічеської райлікарні, де працював лікарем-психіатром та психіатром-наркологом (з 19.08.1975 р. по 19.09.1997 р.); дільничним лікарем психіатром-наркологом в Генічеській райлікарні (з 19.05.1998 р. по 12.10.2000 р.); у Херсонському обласному наркологічному диспансері завідуючим Генічеським міжрайонним кабінетом профнаркооглядів на 0,5 ставки та 0,5 ставки лікаря-нарколога (з 13.10.2000 р. по 19.04.2002 р.); в Генічеській райлікарні лікарем-наркологом з 11.04.2006 р. до досягнення пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розмір пенсії складав 7593 грн. 87 коп. В подальшому в 2019 році розмір пенсії позивача став 5288 грн. 40 коп.

На своє звернення до відповідача, позивач отримав відповідь від 13.03.2019 про те, що звернення позивача було розглянуто на засіданні Комісії з питань розгляду скарг громадян на рішення органів ПФУ щодо пенсійного забезпечення від 05.03.2019 та вирішено відмовити в задоволенні скарги. В подальшому позивач звертався до Генічеського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про обчислення його пенсії, отримав відповідь від 01.09.2019 щодо підстав зменшення йому пенсії у зв`язку з тим, що стаж в подвійному розмірі зараховується тим лікарям-психіатрам, які працювали у психіатричних закладах охорони здоров`я, а позивач працював лікарем-психіатром в центральній районній лікарні. Аналогічна відповідь була надана відповідачем 16.07.2020. Вважає такі дії відповідача протиправними.

Ухвалою суду від 11.05.2021 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області подано до суду 02.06.2021 відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, зокрема, що з врахуванням приписів статей 24, 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у позивача відсутні підстави для зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періодів його роботи лікарем-психіатром та лікарем-наркологом, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України щодо відмови зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі спірного періоду роботи є правомірними.

16.06.2021 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що судова практика свідчить, що в контексті даних спірних правовідносин ключовим питанням для віднесення спірних періодів роботи позивача лікарем-психіатром і лікарем наркологом до стажу, який зараховується у подвійному розмірі, є саме характер та сутність роботи, яка в його випадку полягає у наданні психіатричної допомоги дорослим та дітям міста Генічеська та Генічеського району, міста Херсона і Херсонської області, згідно Закону України "Про психіатричну допомогу", а наявність або відсутність при цьому положення про психіатричний чи наркологічний кабінети, як заклади охорони здоров`я, створення яких не є обов`язком лікаря, а адміністрації тої організації охорони здоров`я, в структурі якої знаходяться ці кабінети, не змінює суті виконуваних позивачем в спірні по справі періоди функцій щодо надання психіатричної допомоги. Також, позивач вказує, що відповідач у своєму відзиві, визнаючи, що позивач дійсно працював лікарем-психіатром та лікарем-наркологом у спірні періоди, які вказані в позові, ніяким чином не довів, що він не був при цьому особою, передбаченою в ч. 1 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу", та не виконував функцій, передбачених ч. 1 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу", що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

В своєму запереченні на відповідь на відзив пенсійний орган повідомив, що оскаржуваним рішенням від 03.01.2019 року №28 перераховано пенсію позивача з 01.02.2019. Зазначений перерахунок пенсії здійснений за результатами проведеної 25.09.2018 перевірки відповідності даних первинних документів про пільговий стаж роботи позивача в Генічеській центральній районній лікарні за період з 19.08.1975 по 19.09.1997; з 19.05.1998 по 12.10.2000. Пенсійний орган, зокрема, звертає увагу, що відповідно до ст. 1 Закону України від 22.02.2000 №1489 "Про психіатричну допомогу", заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги. При цьому документів, які б підтверджували наявність наркологічного та психіатричного кабінетів в період роботи позивача, як структурних підрозділів Генічеської центральної районної лікарні для проведення перевірки не надано. Записи ж трудової книжки позивача, яка є основним документом про трудову діяльність працівника, також не містять жодних записів про те, що він працював лікарем психіатром, лікарем психіатром-наркологом саме у психіатричному кабінеті, як відокремленому структурному підрозділі Генічеської центральної районної лікарні. Оскільки спірні періоди роботи позивача на посаді лікаря-психіатра та лікаря психіатра-нарколога в Генічеській центральній районній лікарні зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі, на підставі ст. 24 Закону №1058, зменшився загальний страховий стаж ОСОБА_1 , у зв`язку з чим зменшився коефіцієнт стажу та розмір пенсії. Так, за результатом перерахунку стажу, при індивідуальному коефіцієнті стажу 0.52167 та загальному страховому стажу 52 роки 2 місяці 14 дні розмір пенсії позивача з 01.02.2019 склав 4989,00 грн.

Відповідачем заявлено клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (надійшло до суду 28.05.2021), яке мотивовано тим, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Тому з дня отримання пенсійної виплати у розмірі, який був значно менше, ніж попередня пенсія, особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Управлінням прийнято рішення №28 про перерахунок пенсії позивача з 01.02.2019. Про проведений перерахунок та зменшення у зв`язку з цим розміру пенсії позивач дізнався в лютому 2019 року, що він не заперечує. Не погодившись із зменшенням пенсійних виплат, 12.02.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про розгляд питання щодо врахування стажу роботи на посаді лікаря психіатра, нарколога з 1974 року в подвійному розмірі. 05.03.2019 Комісією з питань розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення розглянуто порушене у зверненні питання та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги Позивача, про що складено протокол №104. Про результати розгляду скарги позивач був повідомлений , 07.03.2019 за вих. №3335/03-01 засобами поштового зв`язку направлено Рішення про результати розгляду скарги, що підтверджується витягом з Реєстру відправлених листів від 07.03.2019 поданих в Центр поштового зв`язку №5. Відповідач вважає, що перебіг шестимісячного строку для звернення до суду за захистом своїх прав у позивача почався з березня 2019 року, після отримання Рішення про результати розгляду скарги. До суду позивач звернувся лише в квітні 2021 року, не навівши жодної поважної та об`єктивної причини пропуску строку для звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України.

Суд, розглянувши клопотання за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними ст.ст. 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про обґрунтованість заявленого клопотання з таких підстав.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

А відповідно до ч.4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав КАС у постанові від 31.03.2021 по справі № 240/12017/19 наголосив на тому, що "встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

Позивач дізнався, що його права на отримання пенсії виходячи з подвійного обчислення стажу лікаря-психіатра порушені при отриманні пенсії за січень 2019 року в значно меншому розмірі, ніж у 2018 році. Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про врахування стажу на посаді лікаря-психіатра в подвійному розмірі 19.02.2019. 05.03.2019 Комісією з питань розгляду скарг громадян на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення розглянуто порушене у зверненні питання та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги позивача, про що складено протокол №104 та рішення № 3335/03-01. Про результати розгляду скарги позивач був повідомлений 07.03.2019 за засобами поштового зв`язку направлено Рішення про результати розгляду скарги, що підтверджується витягом з Реєстру відправлених листів від 07.03.2019 №5.

Також з листа Генічеського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ в Херсонській області від 01.09.2019 № 425/02-04 та листа ГУ ПФУ в Херсонській області від 16.07.2020 № 2592-2522/С-02/8-2100/20, копії яких додані до позову, позивачу було відомо про причини перерахування пенсії. Таким чином, позивач дізнався про порушення його прав при отриманні від пенсійних органів зазначених рішень та відповідей.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що про причини перерахунку його пенсії він дізнався тільки 18.12.2020 при особистому ознайомленні з документами пенсійної справи, оскільки у листах-відповідях та рішенні про розгляд скарги підстави перерахунку вказані однаково, факт ознайомлення з документам пенсійної справи не змінює моменту, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а зазначена позивачем дата свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

За таких обставин суд погоджується із доводами відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Правові підстави для застосування приписів КАС України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними відсутні, а відтак позов має бути залишений без розгляду.

Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього кодексу.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не позбавлений права звернення на загальних підставах до органу ПФУ із новою заявою про перерахунок розміру його пенсії з урахуванням подвійного обчислення стажу роботи лікарем-психіатром, та у випадку відмови в задоволенні заяви звернутись до суду з адміністративним позовом в межах встановлених строків.

Позивачу повертається судовий збір з Державного бюджету відповідно до п.4 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ч. 1 ст. 240, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) з Державного бюджету Украъни судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання її в повному обсязі, при цьому апеляційні скарги подаються через Херсонський окружний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 112010200