Справа № 308/8509/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/8509/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

представника позивача Боброцяка Л.О.,

відповідача ОСОБА_1 (HACHBAYEN MOHAMMED),

перекладачів Уллах Ірфан,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління ДПС України в Закарпатській області до громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про примусове видворення іноземця за межі території України,

встановив:

Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 як позивач звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 як відповідача про примусове видворення іноземця за межі території України.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач 09.02.2021 о 13 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини, який 05 лютого 2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 249 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб. Своїми діями відповідач вчинив адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та відповідно до ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. На момент затримання документи, що посвідчують особу та законність перебування на території України у відповідача були відсутні. Документ, що посвідчує особу ID - картка № НОМЕР_2 дійсна до 18.07.2022. Під час перевірки інформації стосовно відповідача по наявних базах даних встановлено, що останній потрапив на територію України шляхом в`їзду через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Харків» 29.12.2020, рейсом № 426 Стамбул - Харків, дата передбаченого виїзду 15.02.2021, паспорт НОМЕР_3 , віза НОМЕР_4 . Під час оформлення візи було вказано мета навчання, запрошуючою стороною виступав KHARKIV О М BEKETOV NATIONAL UNIVERSITY OF URBAN ECONOMY KHARKIV, UKRAINE 61002 KHARKIV, MARSHALABAZHANOVASTR, 17, але відповідач до навчального закладу не з`явився.

За твердженням позивача, оскільки особа відповідача встановлена, останній вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у незаконному перетинанні державного кордону з України в Словацьку Республіку, скористався своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до країн Європейського Союзу, а саме незаконно перетнув державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, тобто Україну використав як транзитну країну та будь-які законні підстави перебувати на території України у нього відсутні, він підлягає примусовому видворенню за межі території України.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

З рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11.02.2021 (справа №308/1769/21) з`ясовано, що відповідач 09.02.2021 о 13 год. 00 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб встановленим порядком був прийнятий на територію України зі Словаччини.

05 лютого 2021 року відповідач був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 249 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб. Відповідач потрапив на територію України шляхом в`їзду через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Харків» 29.12.2020, рейсом № 426 Стамбул - Харків, дата передбаченого виїзду 15.02.2021, паспорт НОМЕР_3 , віза Y04150550. Під час оформлення візи було вказано мета навчання, але відповідач до навчального закладу не з`явився.

Відповідач скористався своїм правом перебувати на території України з метою потрапити до Європейського Союзу, вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось в незаконному перетинанні державного кордону України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску, використавши Україну як транзитну країну та не має будь-яких законних підстав перебувати на території України.

Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання від 09.02.2021, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 09.02.2021 та іншими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказане рішення суду згідно з даних АСДС «Д-3» набрало законної сили, а отже обставини встановлені в ньому, суд визнає доведеними.

За твердженням представника позивача на момент затримання документи, що посвідчують особу та законність перебування на території України у відповідача були відсутні. Документ, що посвідчує особу ID - картка № НОМЕР_2 дійсна до 18.07.2022. Під час перевірки інформації стосовно відповідача по наявних базах даних встановлено, що останній потрапив на територію України шляхом в`їзду через пункт пропуску для авіаційного сполучення «Харків» 29.12.2020, рейсом № 426 Стамбул - Харків, дата передбаченого виїзду 15.02.2021, паспорт НОМЕР_3 , віза Y04150550. Під час оформлення візи було вказано мета навчання, запрошуючою стороною виступав KHARKIV О М BEKETOV NATIONAL UNIVERSITY OF URBAN ECONOMY KHARKIV, UKRAINE 61002 KHARKIV, MARSHALABAZHANOVASTR, 17, але відповідач до навчального закладу не з`явився.

Окрім цього у вищезгаданому рішення суду зазначено, що відповідач перебуває на території України незаконно, наміру залишатися в Україні для подальшого життя не має, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався.

Вказане свідчить про те, що відповідач знаходиться на території України без будь яких законних підстав.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 4. ст. 30 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України врегульовані приписами ст. 288 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом не встановлено заборон, перелічених у ст. 31 Закону № 3773-VI , щодо примусового видворення відповідача з території України.

Разом з тим, аналіз положень Закон №3773-VI дає підстави для висновку, що підставою для звернення органу охорони державного кордону до адміністративного суду із позовом про примусове видворення особи за межі території України є факт її затримання в межах контрольованого прикордонного району під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Відповідач вчинив незаконне перетинання державного кордону із України в Словацьку Республіку.

За вказаних обставин військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідача про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, який за рішенням суду від 11.02.2021 (справа №308/1769/21) був задоволений.

Суд зауважує, що доказів наявності законних підстав для перебування на території України, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90 КАС України).

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, оскільки відповідачем порушено законодавство про правовий статус іноземців, зокрема, незаконний перетин державного кордону, законні підстави для перебування на території України у відповідача відсутні, суд вважає, що позовні вимоги про примусове видворення за межі території України відповідача є обґрунтованими та такими, що на час ухвалення рішення судом підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 72, 77, 90, 241, 244, 246, 257, 288 КАС України, ст. ст. 30, 39 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ухвалив:

Примусово видворити за межі території України громадянина Королівства ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов