Справа № 260/703/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2021 року м. Ужгород№ 260/703/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинець Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хустської міської ради (вул. 900-річчя Хуста, буд. 27, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Хустської міської ради (далі - відповідач ), якою просить суд: 1) відкрити провадження по даній справі; 2) розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження; 3) визнати протиправною бездіяльність Хустської міської ради щодо невиплати позивачеві вихідної допомоги визначеної статтею 44 Кодексу законів про працю України (в розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток); 4) зобов`язати Хустську міську раду виплатити позивачеві вихідну допомогу визначену статтею 44 Кодексу законів про працю України (в розмірі не менш ніж шестимісячний середній заробіток) та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; 5) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати (а.с.1-5).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 05 листопада 2015 року по 10 грудня 2020 року вона перебувала на посаді секретаря Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. У зв`язку з припиненням повноважень на вказаній посаді вона 30 грудня 2020 року звернулася до Хустської міської ради, як правонаступника Данилівської сільської ради, з проханням виплатити їй вихідну допомогу, визначену ст. 44 Кодексу законів про працю України, а також середнього заробітку до працевлаштування в порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Однак відповідач 05 січня 2021 року листом за № 31/02-17 протиправно відмовив у виплаті такої, мотивуючи не поширенням норм трудового законодавства на виборні посади. Вважає, що хоча проходження служби в органах місцевого самоврядування має свої особливості та є предметом спеціального законодавчого регулювання, однак у частині, де ці правовідносини не врегульовано такими нормами, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

У подальшому відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив. Зокрема, вважає, що законодавча норма щодо обов`язку виплачувати особам, що перебували на виборних посадах, середній заробіток на період працевлаштування поширюється на осіб, які до обрання на зазначені посади перебували у трудових відносинах з підприємством, установою, організацією.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у період з 05 листопада 2015 року по 10 грудня 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) перебувала на посаді секретаря Данилівської сільської ради.

10 грудня 2020 року ОСОБА_1 розпорядженням Хустського міського голови №05-04/252 від 10.12.2020 була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" у зв`язку із закінченням строку повноважень. Дані обставини справи також підтверджуються копію трудового книжки позивача.

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хустської міської ради, як правонаступника Данилівської сільської ради, із заявою, в якій просила виплатити їй вихідну допомогу, передбачену ст. 44 Кодексу законів про працю України, у розмірі не менше, ніж 6-місячний заробіток (а.с.7).

У відповідь на заяву ОСОБА_1 листом за №31/02-17 від 05.01.2021 виконавчим комітетом Хустської міської ради було повідомлено про непоширення норм ст. 44 Кодексу законів про працю України на колишніх секретарів сільських рад при припиненні ними своїх повноважень. Поряд з цим проінформовано, що з метою реалізації права на отримання виплат їй слід звернутися із відповідною заявою та документами, що підтверджують його статус, у порядку ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" (а.с.9).

Вважаючи бездіяльність Хустської міської ради, що проявилася у не виплаті гарантованих законодавством коштів, пов`язаних з припиненням повноважень на посаді секретаря сільської ради, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280), секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулюються нормами Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі - №2493).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №2493, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Ст. 3 Закону №2493 визначено, що посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону №2493, прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема на посаду сільського, селищного, міського голови в порядку, встановленому Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону №280 сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається Конституцією України.

Положеннями ст. 141 Конституції України визначено, що строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових виборах, становить п`ять років.

Повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону (ч. 1 ст. 42 Закону №280).

Таким чином, нормами діючого законодавства України обмежено конкретними часовими рамками термін перебування сільського голови на займаній посаді, про що така особа повинна бути обізнана при її призначенні.

Ч. 3 ст. 7 Закону №2493 передбачено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати позивачу після припинення повноважень сільського голови вихідної допомоги, яка встановлена статтею 44 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відмовляючи у виплаті такої допомоги, відповідач виходив з того, що нормами Закону №2493 не передбачено виплату вихідної допомоги у разі припинення повноважень сільського голови.

Оцінюючи правомірність зазначених мотивів з точки зору основних засад адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

Так, ст. 44 КЗпП України, на яку посилається позивач в обґрунтування правомірності заявлених позовних вимог, визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 5 ч. 1 ст. 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Положення ст. 41 КЗпП України регламентують додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Так, зокрема п. 5 ч. 1 зазначеної статті встановлено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Провівши аналіз правової природи вихідної допомоги, передбаченої нормами ст. 44 КЗпП України, суд дійшов висновку, що така спрямована на захист трудових прав працівника при його достроковому звільненні із займаної посади за ініціативою власника з незалежних від нього обставин, та полягає у виплаті конкретно встановленої грошової суми у разі настання визначеного законодавства кола випадків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 05 листопада 2015 року була обрана секретарем Данилівської сільської ради строком на 5 років та була звільнена із займаної посади 10 грудня 2020 року на підставі п. 1 ст. 50 Закону №280 у зв`язку із закінченням строку повноважень.

Суд зазначає, що ст. 42 Закону №280 містить додаткову, особливу підставу для звільнення працівника, пов`язану з його статусом, якої не містить КЗпП України. Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи будь-якої іншої особи, а з самим фактом закінчення строку повноважень сільського голови, визначеного Конституцією України.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що звільнення секретаря сільської ради із зазначених підстав не може розглядатися в якості розірвання трудового договору з ініціативи власника, а тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані гарантії, передбачені нормами ст. 44 КЗпП України.

Правові висновки аналогічного змісту наведені у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №802/2081/18-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, суд зазначає, що позивач погоджуючись на зайняття посади секретаря сільської ради усвідомлював строковість свого перебування на вказаній виборній посаді та наслідки закінчення строку, на який його було обрано.

Таким чином, провівши правовий аналіз зазначених законодавчих норм крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що положення ст. 44 КЗпП України не можуть бути застосовані до особи, що обіймала посаду сільського голови.

Суд вважає, що нормами спеціального законодавства, зокрема ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2020 №93-IV (положення якого застосовуються і до сільських голів) передбачений особливий порядок захисту трудових прав осіб, що обираються на виборні посада в органах місцевого самоврядування, зокрема: шляхом поновлення такої особи після припинення її повноважень на попередній роботі (посада), а за її відсутності - на іншій рівноцінна роботі або виплати середнього заробітку до працевлаштування.

В свою чергу оцінка правомірності дій відповідача щодо невиплати передбаченого нормами ст. 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" середнього заробітку не є предметом даного адміністративного позову та не може досліджуватися судом в межах розгляду даної справи.

З огляду на вищенаведене суд вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Хустської міської ради (вул. 900-річчя Хуста, буд. 27, м. Хуст, Закарпатська область, 90400, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець