Справа № 821/3731/15-а
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 821/3731/15-а

Головуючий першої інстанції Дубровна В.А.

Час та місце ухвалення судового рішення « 16:51», м. Херсон

Повний текст судового рішення складений 02.12.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ішханяна Р.А.,

позивача ОСОБА_1 , представника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області Сімеоніді І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2015р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнати протиправним та скасування наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області №401 о/с від 06.11.2015р. про звільнення його з посади заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ; поновлення його на посаді заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з 06.11.2015р.; зобов`язання Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України розглянути його рапорт про звільнення за пунктом 64 «з» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції; зобов`язання Головного управління Національної поліції в Херсонській області розглянути його кандидатуру для зайняття посади у відповідності до п.9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області та видати відповідний наказ з цього приводу; стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Херсонській області, Міністерства внутрішніх справ України середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. /т.1 а.с.80-85/

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2016р. визнано незаконним та скасовано наказ Управління МВС України в Херсонській області №401 о/с від 06.11.2015р. в частині, в якій ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ, а саме з посади заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу УМВС; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу УМВС України в Херсонській області з 06.11.2015р.; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Херсонській області у відповідності до п.9,12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», прийняти ОСОБА_1 на роботу до Головного управління Національної поліції в Херсонській області на посаду, що відповідає званню підполковника поліції, відповідно до вимог вказаного Закону; стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 41424,24грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016р. скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2016р., прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 06.05.2020р. скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2016р. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016р., справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.12.2020р. визнано незаконним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області №401 о/с від 06.11.2015р. в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ; зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ з 07.11.2015р.; стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015р. по 02.12.2020р. включно у сумі 438790,40грн. без урахування податків та зборів.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом першої інстанції при вирішені справи вимог законодавства, неповне з`ясування обставин справи, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки судове рішення оскаржується в частині задоволених позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог апеляційним судом не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що з 02.09.1996р. по 06.11.2016р. ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ Херсонської області. /т.1 а.с.15/

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком, зокрема, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015р. №1388 «Про організаційно-штатні питання», відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», постанов Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів міністерства внутрішніх справ України», від 23.09.2015р. №751 «Про ліквідацію територіального органу Міністерства внутрішніх справ» та від 13.10.2015р. №834 «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідацію деяких органів Міністерства внутрішніх справ», вирішено вважати такими, що втратили чинність, штати органів, підрозділів, закладів, установ та підприємств Міністерства внутрішніх справ України згідно з Переліком змін у штатах Міністерства внутрішніх справ, що додається.

Згідно переліку (витягу) змін у штатах Міністерства внутрішніх справ, доданого до вищезазначеного наказу, в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області скорочуються всі посади (скасовуються всі штати). /т.1 а.с.119-120/

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 06.11.2015р. №401 о/с, згідно з п.п.10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ підполковника міліції ОСОБА_1 - заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Міністерства внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга років на день звільнення складає: 19 років 02 місяці 04 дні. /т.1 а.с.14/

Вважаючи протиправними наказ про звільнення та дії щодо не розгляду кандидатури для зайняття посади в органах поліції, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Верховний Суд, скасовуючи постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 15.07.2016р. та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016р. дійшов висновку про те, що суди попередніх інстанцій не з`ясували питання щодо того, у який спосіб відбулось (чи відбувається) припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (як юридичної особи), відтак і наслідків, які покладає на державу обраний спосіб запровадження змін в організацію діяльності правоохоронних органів. Якщо ліквідовано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з одночасним створенням іншого органу (Головне управління Національної поліції), який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, то зобов`язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу. При цьому, сам факт відсутності заяви про намір продовжувати службу в органах поліції, якщо не було дотримано процедури звільнення, не може бути достатнім свідченням того, що звільнення у зв`язку зі скороченням штатів відбулось правомірно. /т.2 а.с.120-128/

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Конституція України гарантує права та свободи людини і громадянина, а також встановлює вичерпний перелік підстав для їх обмеження.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із ч.6 ст.43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки передбачав Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-XII (надалі Закон України №565-XII), який втратив чинність згідно із Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (надалі Закон України №580-VIII), який в свою чергу з урахуванням положень п.1 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» та дати його опублікування (06.08.2015р.) набрав чинності з 07.11.2015р., крім п.п.1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, які набрали чинності з 07.08.2015р.

Статтею 18 Закону України №565-XII визначалось, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ст.18 Закону України №565-XII, постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991р. №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (надалі - Положення №114).

Згідно з п.8 цього Положення, дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема, у зв`язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

За приписами п.64 «г» Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Відповідно до п.8 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VIII, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

За правилом встановленим п.9 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Пунктом 10 р.XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VIII обумовлено, що працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що звільнення працівників міліції за скороченням штатів відбувається за наступних підстав: відмова працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; відсутність можливості подальшого використання на службі. Як наслідок, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу внутрішніх справ прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, а також забезпечити дотримання всіх прав та гарантій при звільненні такого працівника.

При цьому, положення п.п.9, 10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII не узгоджуються з іншими положеннями Закону України «Про Національну поліцію», у даному випадку зі ст.ст.22, 47, 56 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки особи, які виявили бажання проходити службу в поліції можуть бути прийняті до Національної поліції України не раніше 07.11.2015р., з огляду на реєстрацію Національної поліції України як юридичної особи публічного права та набрання законом чинності з 07.11.2015р.

Отже, при вирішенні питання про звільнення через скорочення штатів працівника міліції, який виявив бажання проходити службу в поліції, керівник органу прямо зобов`язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, оскільки за змістом п.64 «г» Положення №114 звільнення у зв`язку зі скороченням штатів допускається лише за відсутності можливості подальшого використання на службі.

Як вбачається з оскаржуваного наказу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, нормативним обґрунтуванням його прийняття є п.п.10 та 11 р.XI Закону України «Про Національну поліцію» та п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, які за своїм змістом містять три підстави для звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України, в тому числі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, та утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, зокрема, Головне управління Національної поліції в Херсонській області.

Наказом заступника Міністра внутрішніх справ України «Про організаційно-штатні питання» від 06 листопада 2015 року № 388 скорочено всі штатні посади органів МВС України, в тому числі і в Херсонській області, а отже посада заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ також є скороченою.

Отже, звільнення позивача відбулось у зв`язку зі скороченням штатів та ліквідацією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області не попереджало за два місяці позивача про наступне його вивільнення, вважаючи, що він є попередженим в силу положень Закону України «Про Національну поліцію». При цьому, ненадходження від ОСОБА_1 рапорту чи заяви про виявлення бажання проходити службу в поліції за позицією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області звільнило його від обов`язку вирішувати питання щодо подальшого працевлаштування позивача. /т.1 а.с.47-48, 70-71/

Надаючи правову оцінку вказаним доводам відповідачів, суд першої інстанції доречно зазначив, що приписами п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України обумовлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстави, зазначеної у п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Верховний Суд України в постановах від 17.10.2011р. у справі №21-237а11, від 28.10.2014р. у справі №21-484а14, від 19.01.2016 у справі №810/1783/13-а неодноразово висловлював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган мова йде фактично про його реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Аналогічні правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі №821/3724/15-а.

Разом з тим, як за правилами КЗпП України, так і за змістом положень спеціального законодавства, яке регулює правовідносини щодо проходження служби особами начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штатів покладає на роботодавця певні зобов`язання щодо належного повідомлення такого працівника про звільнення, а також вжиття заходів з метою його працевлаштування.

Зважаючи на встановлений законом порядок прийняття на службу в поліцію та не створення умов його реалізації у строки та порядку, визначеному Законом України №580-VIII, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що є протиправним звільнення позивача за скороченням штатів, як такого, що не виявив бажання проходити службу в органах поліції, оскільки надання згоди працівником міліції на призначення на посаду в органи поліції, неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад в даному органі. Тобто, наданню згоди повинна була передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, а саме - ініціатива керівництва, оскільки згода особи, по своїй суті, є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком такої згоди є призначення особи на посаду у відповідності до узгодженої пропозиції. Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути встановлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі відповідно до пп. «г» п.63 Положення №114.

Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування п.10 р.XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.05.2019р. у справі № 826/11746/16, від 12.12.2018р. у справі №823/5397/15, від 07.12.2018р. у справі №823/5341/15.

При цьому, опублікування Закону України №580-VIII, з яким пов`язано початок перебігу тримісячного строку для подання заяви щодо наміру проходити службу в поліції, не звільняє Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області, як роботодавця, від обов`язку виконати вимоги трудового законодавства щодо завчасного (за два місяці) вручення повідомлення про звільнення та пропозицій працевлаштування.

Крім того, факт відсутності заяви про намір продовжувати службу в органах поліції, якщо не було дотримано процедури звільнення, не може бути достатнім свідченням того, що звільнення у зв`язку зі скороченням штатів відбулось правомірно.

Аналогічні правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.07.2019р. у справі №820/2932/16.

Згідно ч.1 ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом.

Оскільки при звільненні позивача, на підставі п.п.10 та 11 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №580-VIІI та п.64 «г» Положення №114, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області не запропонувало ОСОБА_1 іншої посади та не дослідило можливість використання останнього на службі в поліції, тобто допустило порушення вимог діючого законодавства, а тому наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області №401 о/с від 06.11.2015р. про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, наслідком незаконного звільнення позивача є поновлення його на посаді заступника начальника районного відділу - начальника міліції громадської безпеки Чаплинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області з 07.11.2015р.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Частино 1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Так, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

Можливість субсидіарного застосування загальних правових норм до відносин публічної служби, як правило, закріплена у спеціальному законі, що регулює такий вид публічної служби. Подібна законодавча техніка спрямована на усунення прогалин у правовому регулюванні.

Згідно п.1.7 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.12.2007р. №499 (що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Інструкція №499) при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Такий Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016р. (надалі Порядок №260).

Відповідно до п.2 вищезазначеного наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Закон України №580-VIІI був опублікований в офіційному виданні - газеті «Голос України» 06.08.2015р. (№141-142), отже, відповідно до ст.1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, окремі положення закону набрали чинності 07.08.2015р., а закон в цілому - 07.11.2015р.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.

Порядок №260 був опублікований та, відповідно, набрав чинності 27.05.2016р. (Офіційний вісник України від № 39).

Зі змісту Порядку №260 випливає, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

В свою чергу, п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. №100 (надалі - Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, які обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, у даній справі, період вимушеного прогулу є з 07.11.2015р. по 02.12.2020р., а тому

у період з 07.11.2015р. до 26.05.2016р. підлягають застосуванню норми Інструкції №499, а з 27.05.2016р. підлягають застосуванню норми Порядку №260, беручи до уваги кількість календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.

Як вбачається з довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області від 03.06.2020р. №320 про грошове забезпечення ОСОБА_1 , за останні два місяці роботи йому нараховане грошове забезпечення на загальну суму 14444,76грн, враховуючи 61 календарний день, середньоденний заробіток позивача складав 236,80грн. (14444,76/61). /т.1 а.с.154/

Загальна тривалість вимушеного прогулу ОСОБА_1 у період з 07.11.2015р. по 02.12.2020р. склала 1853 календарних дня, а тому сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає 438790,40грн. (236,80х1853).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання вірно застосував норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 липня 2021р.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.