Справа № 812/214/15
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про поновлення провадження у справі

14 липня 2021 року СєвєродонецькСправа № 812/214/15

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.,

суддів: Кисельової Є.О.,Смішливої Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження питання про поновлення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Луганської митниці Міндоходів про визнання неправомірними та скасування наказів № 163-о від 12.03.2015, № 145-о від 16.03.2015, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

30 квітня 2015 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Луганської митниці Міндоходів про визнання неправомірними та скасування наказів № 163-о від 12.03.2015, № 145-о від 16.03.2015, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.2-6).

05 травня 2015 року ухвалою Луганського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі та призначена до судового розгляду на 14 травня 2015 року (а.с.1).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 14 травня 2015 року зупинено провадження у справі №812/214/15 до вирішення Конституційним судом України справи за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про очищення влади (а.с.48-49).

13.07.2021 до суду надійшло клопотання від Луганської митниці Державної митної служби України про заміну відповідача правонаступником відповідно до статті 52 КАС України (а.с.82-83).

Згідно статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Оскільки до суду надійшло клопотання Луганської митниці про заміну відповідача правонаступником, суд дійшов висновку про необхідність розгляду вказаного клопотання в судовому засіданні.

При цьому, проведення судового засідання можливо лише при поновленому провадженні у справі.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 237 КАС України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується зі стадії, на якій його було зупинено.

Підставою для зупинення провадження у даній справі стало перебування на розгляді в Конституційному Суді України конституційного подання 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про очищення влади та неможливість вирішення даної справи до вирішення справи, що розглядається в поряду конституційного судочинства.

При цьому порядок організації та діяльності Конституційного Суду України, статус суддів Конституційного Суду України, підстави і порядок звернення до нього, процедуру розгляду ним справ і виконання його рішень визначає Закон України «Про Конституційний Суд України».

Відповідно до статті 57 Закону України «Про Конституційний Суд України» строк провадження у справах за конституційними поданнями та конституційними зверненнями не повинен перевищувати трьох місяців.

Ухвалами колегії суддів Конституційного суду України відкриті конституційні провадження у справах щодо конституційності Закону України «Про очищення влади», а в подальшому ухвалами колегії суддів об`єднано в одне конституційне провадження та справа розглядається судом з 16 квітня 2015 року.

Суд зазначає, що положеннями статті 152 Конституції України гарантовано, що Закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Як передбачено приписами частини першої статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 14.12.2000 у справі № 1-31/2000, положення щодо виконання рішень Конституційного Суду України необхідно розуміти так, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З аналізу вищевикладеного слід дійти висновку, що у разі прийняття Конституційним Судом України рішень щодо неконституційності наведених вище положень законодавства за наслідками розгляду конституційного подання та конституційної скарги останні втратять чинність лише з моменту ухвалення відповідного рішення, тобто, на майбутнє.

Тобто, ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі не матиме впливу на норми матеріального права, які будуть застосовані судом під час розгляду цієї справи, і не зумовлює зміну правової регламентації спірних правовідносин у законодавстві, чинним станом на час виникнення останніх, а отже й зупинення провадження у даному конкретному випадку не можна вважати виправданим і таким, що є необхідним за цих обставин.

Крім того, у практиці Європейського суду з прав людини (далі також - ЄСПЛ, Суд) неодноразово вирішувалось питання стосовно дотримання гарантованого Конвенцією права на доступ до суду, права на справедливий судовий розгляд у продовж розумного строку.

Так, у рішенні ЄСПЛ від 18.01.2005 року у справі "Полтораченко проти України" (заява №77317/01) Судом наголошено, що розумна тривалість провадження повинна бути оцінена відповідно до обставин справи і з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (див., серед іншого, Фридлендер проти Франції, №30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). Суд знову повторює, що тільки затримки, які виникли з вини держави, можуть бути підставою для встановлення невідповідності вимогам розумного строку (див. Хюмер проти Польщі, №26614/95, п. 66, рішення від 15.10.1999 року).

Більше того, ЄСПЛ у справі «Полях та інші проти України» (Заяви №58812/15 та 4 інші - див. перелік у додатку) від 17.10.2019, яке набуло статусу остаточного 24.02.2020 (далі - рішення ЄСПЛ у справі Полях та інші проти України ), надавав оцінку доводам про порушення прав заявників на доступ до суду та розгляд їх справи упродовж розумного строку.

У пунктах 161, 166 цього рішення зазначено, що причиною порушення прав заявника на доступ до суду та розгляд його справи упродовж розумного строку була затримка у розгляді Конституційним Судом України питання конституційності положень Закону Про очищення влади . Він відклав розгляд справи на значно довший, ніж тримісячний строк, передбачений Законом України "Про Конституційний Суд України" 1996 року. Заявники наголосили, що відповідно до національного законодавства адміністративні суди були зобов`язані передати питання щодо перевірки конституційності Закону "Про очищення влади" до Конституційного Суду України через Верховний Суд. Конституційний Суд України мав розглянути це питання упродовж строку, встановленого статтею 56 Закону України "Про Конституційний Суд України" 1996 року (див. пункт 80), проте не зробив цього. У результаті справи заявників розглянуті не були. Це порушило їхні права на доступ до суду та розгляд їхніх справ упродовж розумного строку.

Оцінюючи такі аргументи, Суд у пункті 171 рішення ЄСПЛ у справі Полях та інші проти України повторив, що саме Договірні держави мають організовувати свої судові системи так, щоб їхні суди могли гарантувати кожному право на отримання остаточного рішення у спорах щодо прав та обов`язків цивільного характеру упродовж розумного строку (див. рішення у справі Прихід греко-католицької церкви в м. Лупені та інші проти Румунії [ВП], заява N 76943/11, пункт 142, від 29 листопада 2016 року). Розумність тривалості провадження повинна оцінюватися у світлі обставин справи та з урахуванням критеріїв, встановлених у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки заявника та відповідних органів влади, а також важливості предмету спору для заявника (там само, пункт 143).

У пункті 173 вищевказаного рішення ЄСПЛ вказано, що провадження тривають понад чотири з половиною роки (див. пункти 36, 41 і 43) в одній інстанції, враховуючи також провадження у Конституційному Суді України.

ЄСПЛ у пункті 174 рішення у справі Полях та інші проти України визнав, що така тривалість не є короткою в абсолютному вимірі та може порушити питання дотримання пункту 1 статті 6 Конвенції (див. для порівняння рішення у справах Гінчо проти Португалії , від 10 липня 1984 року, пункти 29 - 41, Серія A N 81; Требовч проти Словенії , заява N 42863/02, пункти 15 - 17, від 01 червня 2006 року; Світлана Орлова проти Росії , заява N 4487/04, пункти 41, 50 - 52, від 30 липня 2009 року та Мошат проти Словаччини , заява N 27452/05, пункти 24 і 25, від 21 вересня 2010 року).

Як наведено у пункті 182 вищезгаданого рішення ЄСПЛ, розгляд справ Конституційним Судом України підпадав під доволі суворо обмежені строки (див. пункт 80). Не можна було очікувати, що заявники знатимуть, що ці строки буде перевищено, особливо з огляду на те, що Верховний Суд України просив Конституційний Суду України розглянути це питання невідкладно. Крім того, коли після закінчення цього строку третій заявник подав клопотання про поновлення провадження, його клопотання було залишено без задоволення (див. пункти 47 і 48). Наведена першим заявником практика також свідчить, що багато інших судів відмовляли у задоволенні клопотань про поновлення проваджень у зв`язку із затримками (див. пункт 103).

Поряд із цим, ЄСПЛ у пунктах 186-194, 196 рішення у справі Полях та інші проти України зазначив, що коли провадження у Конституційному Суді України становить частину звичайного провадження, наприклад, коли національні суди передають питання щодо конституційності відповідного положення, провадження у ньому більшою чи меншою мірою може мати значення для оцінки відповідності зазначеного провадження статті 6 Конвенції (див. ухвалу щодо прийнятності у справі Рошка проти Росії , заява N 63343/00, від 06 листопада 2003 року з подальшими посиланнями).

Аналогічно і в цій справі для оцінки розумності тривалості має враховуватися провадження у Конституційному Суді України, що склало основну частину тривалості проваджень у справах заявників.

Судом встановлено, що тривалість провадження у Конституційному Суді України повинна оцінюватися з урахуванням його конкретної ролі. Його роль, як охоронця Конституції України, робить особливо необхідним, щоб Конституційний Суд України, інколи враховував інші міркування, ніж тільки хронологічний порядок, в якому справи вносяться до реєстру, зокрема характер справи та її важливість у політичному і соціальному розумінні (див. наприклад, згадане рішення у справі Зюссман проти Німеччини , пункт 56). Ця особливість також має враховуватися під час оцінки ефективності звернення до Конституційного Суду України, як засобу юридичного захисту, та тривалості провадження у ньому. Наприклад, Суд встановив, що провадження тривалістю понад три роки не призвело до неефективності конституційного подання (див. ухвалу щодо прийнятності у справі Ельчі проти Туреччини , заява N 63129/15, пункт 55, від 29 січня 2019 року).

Проте, Суд вважає, що у цій справі особливості ролі та статусу Конституційного Суду України недостатньо, щоб пояснити затримку у в розгляді ним справи.

Так, судом встановлено, що справа, конституційне провадження у якій відкрите Конституційним Судом України на підставі конституційного подання 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин третьої, шостої статті 1, частин першої, другої, третьої, четвертої, восьмої статті 3, пункту 2 частини п`ятої статті 5, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про очищення влади, до цього часу не розглянута.

За інформацією, розміщеною на офіційному веб-порталі Конституційного Суду України, жодного рішення по суті у вищевказаній справі досі не прийнято.

Варто зауважити, що справа розглядається Конституційним Судом з 16.04.2015, при цьому дана справа №812/214/15 перебуває на розгляді в Луганському окружному адміністративному суді вже шість років. Починаючи з 14.05.2015 (дата винесення судом ухвали про зупинення провадження у справі), жодних процесуальних дій судом не вчиняється.

Це створює ситуацію, за якої заявник, у справі, яка має для нього виняткове значення, оскаржуючи, як він вважає, незаконні акти суб`єкта владних повноважень, маючи легітимні очікування на ефективний і своєчасний судовий захист своїх прав, змушений тривалий час перебувати у стані правової невизначеності, очевидно відчуваючи негативний вплив від неспроможності держави виконати свій головний конституційний обов`язок, закріплений у статті 3 Основного Закону України, щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини, що, безперечно, є неприпустимим.

Усе вищевикладене у сукупності, з урахуванням строку провадження у цій справі, який, у ракурсі висновків ЄСПЛ, не може вважатися розумним, свідчить про необхідність вжиття невідкладних заходів для недопущення порушення права позивача на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Таким чином, зважаючи на відсутність у даному конкретному випадку обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, а також з метою недопущення порушення прав позивача і запобігання перевищенню меж розумності строків провадження, суд вважає за необхідне поновити провадження у цій справі.

Одночасно суд враховує те, що провадження по справі №812/214/15 було відкрито під час дії Кодексу адміністративного судочинства України в редакції чинній до 15.12.2017.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів, яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII Перехідні положення КАС України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 КАС України закріплено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так частинами першою, другою третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши зміст заявлених позовних вимог та наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку про те, що зазначену справу належить розглядати за правилами загального позовного провадження.

Згідно вимог частини першої статті 179 КАС України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Отже, зазначену справу належить розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Оскільки питання про вступ у справу інших осіб, в тому числі правонаступників, вирішується саме в підготовчому засіданні, суд дійшов висновку, що клопотання Луганської митниці Державної митної служби України про заміну відповідача правонаступником буде вирішена саме в підготовчому засіданні.

Керуючись статтями 12, 173,179, 180, 237, 241, 243, 248, 256, підпунктом 10 пункту 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити провадження у справі №812/214/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів і зборів України, Луганської митниці Міндоходів про визнання неправомірними та скасування наказів № 163-о від 12.03.2015, № 145-о від 16.03.2015, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розглядати справу №812/214/15 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

Призначити підготовче засідання на 10 серпня 2021 року о 09 год. 30 хвил. у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду за адресою: Луганська область, м.Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, буд.18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку окремо від судового рішення у справі не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя Н.М. Басова
Суддя Суддя Є.О. Кисельова Т.В. Смішлива