Справа № 160/13506/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/13506/20
Суддя І інстанції Ільков В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило:

- визнати дії Офісу великих платників податків ДПС щодо запитування під час проведення перевірки документів, що не пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, та не свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, або які не належать та не пов`язані з предметом перевірки протиправними;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» № від 07.10.2020 року та податкове повідомлення-рішення форми «В1»№ від 24.07.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо не встановлення факту реальності господарських операцій із зазначеними в акті перевірки контрагентами, враховуючи той факт що податковим органом не було взято до уваги наявність усіх первинних документів що підтверджують реальність вказаних операцій. Крім того позивач не може нести відповідальність за дотримання податкової дисципліни своїми контрагентами та третіми особами.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби форми «В4» № від 07.10.2020року та форми «В1» № від 24.07.2020року. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує на нереальність господарських операцій оскільки у контрагента позивача відсутні необхідні умови для здійснення задекларованої господарської діяльності, а саме: відсутні необхідні трудові ресурси, основні фонди, виробничі потужності, транспортні засоби, що свідчить про відсутність фактичної можливості здійснення фінансово-господарської діяльності в частині проведеної реалізації на адресу позивача. В акті перевірки всебічно, послідовно, з урахуванням всіх з`ясованих обставин, специфіки нереальних господарських операцій (один ланцюг чи більше, лише купівля чи також послідуючий продаж) забезпечено об`єктивність і сутність зв`язку з відповідною документально оформленою господарською операцією, відображено інформацію щодо всіх суб`єктів господарювання ланцюга учасників відповідного ланцюга нереальних господарських, операцій, суб`єкта господарювання щодо якого складено Акт перевірки та наступного за ним суб`єкта господарювання, доведено нереальність операцій з переліченими контрагентами - постачальниками та інших суб`єктів господарської діяльності по всьому ланцюгу постачання/проведення операцій, неможливість фактичного надання послуги наявним трудовим і матеріальним ресурсом, виходячи з її специфіки, задекларованого обсягу, місця надання тощо.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник контролюючого органу підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом що у період 26.05.2020 року по 16.06.2020 року на підставі п.п.75.1,2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, із змінами і доповненнями (далі - Податковий кодекс) та наказу Офісу ВПП ДПС від 21.05.2020 року №505, згідно направлень на перевірку від 26.05.2020 року, виданих Офісом ВПП ДПС, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ «ПІВДГЗК» () з питання дотримання вимог податкового законодавства при формуванні від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року (вх. № від 17.04.2020 року), на підставі підпункту пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки АТ «ПІВДГЗК» з питання перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з податку на додану вартість за березень 2020 року, посадовими особами відповідача було складено акт від 19.06.2020 №38/28-10-50-13/00191000, яким встановлено порушення АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого АТ «ПІВДГЗК»:

- завищено податковий кредит за березень 2020 року на загальну суму ПДВ 1948434грн., що в свою чергу, призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1 948 434 грн.;

- завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ декларації з ПДВ за березень 2020 року на суму ПДВ 4918693 гривень.

Отже, із висновків, здійснених у акті перевірки, видно, що посадові особи податкового органу дійшли до висновку, що товариством були порушені норми Податкового кодексу України, в саме:

- п.198.1, п. 198.3 ст. 198. п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу, в результаті чого завищено податковий кредит за березень 2020 року на загальну суму ПДВ 1948434 грн., що у свою чергу, призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 1948434грн.;

- п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу, у результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ декларації з ПДВ за березень 2020 року на суму ПДВ 4918693 гривень.

В обґрунтування вказаних висновків, відповідач зазначає про не підтвердження та недоведеність факту реальності проведених господарських операцій товариства з його контрагентами, а саме ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО», ТОВ «ЕНВЕНТА», ТОВ «Будівельна компанія Еталонпромбуд».

В акті перевірки контролюючий орган приходить до висновку, що договори (угоди), укладені між АТ «ПІВДГЗК», та ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО», ТОВ «ЕНВЕНТА», ТОВ «Будівельна компанія Еталонпромбуд» щодо придбання товарів/послуг спрямовані винятково на зменшення бази оподаткування з ПДВ, та не мають під собою розумної, економічно-обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети у зв`язку з обізнаністю підприємства з усіма ключовими моментами на кожному етапі постачання/продажу.

На думку податкового органу, перевіркою доведено намір суб`єкта господарювання на ухилення від сплати податків, виключно шляхом отримання податкової вигоди за рахунок чи переважно з бюджету (відсутність розумної, економічно-обґрунтованої господарської мети вчинення правочину тощо), у результаті чого застосовуються податкові наслідки, яких сторони прагнули уникнути, без визнання угоди недійсною.

Зокрема податковий виходив з відсутності таких документів:

довіреності на посадових осіб, що підписували угоди, договори, (контракти, листи наміри), акти приймання-передачі та інші документи під час фінансово-господарських взаємовідносин згідно умов укладених договорів з контрагентами-постачальниками товарів, робіт та послуг;

документи, що підтверджують транспортування (перевезення) ТМЦ, спосіб та засіб перевезення, реквізити перевізника, розрахунки з перевізником, товарно-транспортні накладні, залізничні накладні, подорожні листи, довіреності, та інше;

журнал заявок на видачу працівникам контрагентів-постачальників товарів, робіт та послуг перепусток та/або тимчасових перепусток;

заявки на видачу пропусків на транспорт, журнал реєстрації тимчасових перепусток для в 'їзду автотранспорту на територію підприємства та накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, в яких здійснено відмітку охоронної служби на дозвіл переміщення по території;

заявки, листи, виробничі звіти та інші передбаченні підстави щодо необхідності придбання, використання, ТМЦ у виробництві.

сертифікати якості.

Також зазначав про відсутність достатності у контрагентів трудового ресурсу для надання послуг.

Таких висновків податковий орган прийшов на підставі аналізу інформаційної комп`ютерної автоматизованої системи ДПС України ІС «Податковий блок»

На підставі вказаного акту перевірки , податковим органом були винесені податкові повідомлення рішення:

- форми «В1» від 24.07.2020 року №, яким зменшено суму бюджетне відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 4918693,00 грн. та застосовано штрафну санкцію у розмірі 2459346,50 гривень;

- форми «В4» від 24.07.2020 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 1 948 434,00 гривень.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень рішень контролюючим органом було залишено без змін ППР Офісу ВПП ДПС від 24.07.2020 №; та скасовано ППР від 24.07.2020 року № у частині не підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «БВК «НОВІ МЕТОДИ» (), ТОВ «КРИВБАСРЕМТЕХ» (), ТОВ «СУ-7» (), а в іншій частині зазначене ППР - залишено без змін, а скаргу - частково задоволено.

Таким чином, за результатами прийнятого рішення ДПС від 02.10.2020 №29349/6/99-00-06-02-02-06 про результати розгляду скарги АТ «ПІВДГЗК» було винесено податкове повідомлення-рішення від 07.10.2020 року № (форми В4).

З матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період позивач мав господарські операції з ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО», ТОВ «ЕНВЕНТА», ТОВ «Будівельна компанія Еталонпромбуд»

Між АТ «ПІВДГЗК» та ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» було укладено Договорів поставки №2019/п/ОО/371.

Відповідно до умов п. 1 укладеного Договору визначено, що постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар відповідно до Додатку-специфікації по цінам визначеними звичайними, справедливими, ринковими, а АТ «ПІВДГЗК» у свою чергу зобов`язується оплатити вартість поставленого товару, на умовах визначених Договором.

У періоді, який підлягає перевірці, відбувалося постачання товару: ось натяжна, колесо зубчасте, полублок напорний, полублок возвратний, палець зуба ковша.

Згідно матеріалів справи, взаємовідносини між АТ «ПІВДГЗК» та ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» відбувались на підставі Договору поставки №2019/п/ОО/371, Додаткової угоди №1 від 05.09.2019 року до Договору поставки №2019/п/ОО/371, Додаткової угоди №2 від 05.09.2019 року до Договору поставки №2019/п/ОО/371, Специфікації №1 від 02.04.2019 року до Договору №2019/п/ОО/371 від 02.04.2019 року, Специфікації №2 від 03.05.2019 року до Договору №2019/п/ОО/371 від 02.04.2019 року, Специфікації №3 від 20.06.2019 року до Договору №2019/п/ОО/371 від 02.04.2019 року.

Копії вищезазначених документів були долучені товариством до матеріалів справи та були надані перевіряючим під час перевірки.

На виконання умов вищевказаних договорів АТ «ПІВДГЗК» відображено в обліку виконані підрядні роботи ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» на підставі таких первинних документів: рахунок-фактура № 1010 від 09.10.2019 року, видаткова накладна №1010 від 09.10.2019 року, прибутковий ордер №АВР00002457 від 09.10.2019 року, рахунок-фактура №1009 від 07.10.2019 року, видаткова накладна №1009 від 07.10.2019 року, прибутковий ордер №АВР00002445 від 07.10.2019 року, рахунок-фактура №1008 від 07.10.2019 року, видаткова накладна №1008 від 07.10.2019 року, прибутковий ордер №АВР00002446 від 07.10.2019 року, рахунок-фактура №1007 від 07.10.2019 року, видаткова накладна №1007 від 07.10.2019 року, прибутковий ордер №АВР00002444 від 07.10.2019 року.

Подальше використання придбаного у ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» товару у власній господарській діяльності АТ «ПІВДГЗК», також підтверджується: Актом приймання виконаних робіт №699 за жовтень 2019, Актом про використання матеріалів №699 від 24.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №695 за жовтень 2019 року, Актом про використання матеріалів №695 від 24.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №701 за жовтень 2019 року, Актом про використання матеріалів №701 від 25.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №703 за жовтень 2019 року, Актом про використання матеріалів №703 від 25.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №702 за жовтень 2019 року, Актом про використання матеріалів №702 від 25.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №672 за жовтень 2019 року, Актом про використання матеріалів №672 від 25.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №692 за жовтень 2019 року, Актом про використання матеріалів №652 від 28.10.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №724 за листопад 2019 року, Актом про використання матеріалів №724 від 22.11.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №727 за листопад 2019 року, Актом про використання матеріалів №727 від 22.11.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №752 за листопад 2019 року, Актом про використання матеріалів №752 від 26.11.2019 року, Актом приймання виконаних робіт №797 за грудень 2019 року, Актом про використання матеріалів №797 від 18.12.2019 року.

Якість придбаного у ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» товару підтверджується:

сертифікатом якості від 07.10.2019 року та сертифікатом якості від 04.10.2019 року.

Окрім цього, згідно матеріалів справи, на поставку товару за Договором АТ «ПІВДГЗК» та ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» були складені податкові накладні, які були внесені до ЄРПН: №9 від 09.10.2019 року, №7 від 07.10.2019 року, №6 від 07.10.2019 року, №5 від 07.10.2019 року

Оплата по контрагенту ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» у період, що перевірявся здійснювалася в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника відповідно до платіжних доручень: платіжне доручення №9659428 від 16.12.2019 року, платіжне доручення №9659814 від 18.12.2019 року, платіжне доручення №811 від 11.01.2020 року, платіжне доручення №4258 від 18.02.2020 року.

Щодо наявності матеріально-технічної бази та основних засобів у ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» для виконання взятих на себе зобов`язань по Договору №2019/п/ОО/371 від 02.04.2019 року товариством були надані такі документи:

Договір оренди нежитлового приміщення №12/12-18 від 12.12.2018 року укладеного між ТОВ «СПЕЦПРОМРЕМОНТ КР» та ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО», Акт №1 від 12.02.2019 року щодо приймання передачі майна згідно Договору №12/12-18 від 12.12.2018 року, Акт №2 від 12.02.2019 року щодо приймання передачі майна згідно Договору №12/12-18 від 12.12.2018 року.

Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (типова форма №03-1) від ТОВ «Станкомаш» до ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО»; Видаткова накладна №см-0000006 від 11.04.2019 року на придбання ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» верстату токарно-гвинторізного мод.165; Рахунок-фактуру № см-0000006 від 26.02.2019 року.

Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП від 17.12.2020 року а саме: склад та виробнича ділянка за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дубова Балка, буд.1 корпус « 3» та офіс за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Стуса Василя, буд. 8/Б, кімната 43.

Доказом отримання відповідного повідомлення є Квитанція №2 щодо прийняття Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через, які провадиться діяльність, форма №20-ОПП.

Щодо понесених ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» витрат на придбання обладнання та запасних частин для виконання взятих на себе зобов`язань по Договору №2019/п/ОО/371 від 02.04.2019 року товариством були надані такі документи: видаткова накладна №61 від 07 жовтня 2019 року на придбання ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» палецю зуба ковша ф.36 ПК 8374-Р (50 шт.); рахунок на оплату №834 від 07 жовтня 2019 року; видаткова накладна №62 від 07 жовтня 2019 року на придбання ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» колеса зубчастого Z29 m ч.3502.05.02.037 (2 шт.); рахунок на оплату №835 від 07 жовтня 2019 року; видаткова накладна №63 від 09 жовтня 2019 року на придбання ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» осі натяжної ч.3519.05.02.081 (08/Д.3519.05.02.004); рахунок на оплату №836 від 09 жовтня 2019 року; видаткова накладна №8 від 07 жовтня 2019 року на придбання ТОВ «МОНОЛІТТЕХНО» полублоку напорного ч.3519.34.00.001, полублоку напорного ч.3536.38.00.001, полублоку возвратного ч.3519.49.00.001; Рахунок фактура №14 від 07 жовтня 2019 року.

Взаємовідносини між АТ «ПІВДЕЗК» та ТОВ «ЕНВЕНТА» відбувались на підставі Договору: поставки №2020/п/00/28 від 28.12.2019 року та специфікації №1 від 28.12.2019 до Договору.

Відповідно до умов п. 1 укладеного Договору постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар відповідно до Додатку-специфікації по цінам визначеними звичайними, справедливими, ринковими, а АТ «ПІВДЕЗК» у свою чергу зобов`язується оплатити вартість поставленого товару, на умовах визначених Договором.

У періоді, який перевірявся, відбувалося постачання товару: кільце верхнє, блок зубчастих коліс.

Позивач вказує, що у ході проведення перевірки посадовими особами АТ «ПІВДГЗК» податковому органу були надані первинні документи, що підтверджують реальності господарських операцій між ним та його контрагентом.

Встановлено, що на виконання умов вищевказаних договорів АТ «ПІВДГЗК» відображено в обліку виконані підрядні роботи ТОВ «ЕНВЕНТА» на підставі таких первинних документів: рахунок-фактура №ЕН-006 від 03 лютого 2020 року, прибутковий ордер №АБЛ00000147 від 03.02.2020 року, видаткова накладна №ЕН-006 від 03.02.2020 року.

Також було додатково надано до перевірки: сертифікат якості №002541/К та сертифікат якості №001904/К, яким підтверджується якість придбаного товару.

Подальше використання придбаного у ТОВ «ЕНВЕНТА» товару у власній господарській діяльності АТ «ПІВДГЗК», підтверджується: актом приймання виконаних робіт №156 за лютий 2020 року, актом використаних матеріалів №156 від 25.02.2020 року.

Копії вищезазначених документів були долучені товариством до матеріалів справи.

Встановлено, що на виконання робіт за Договорами підряду АТ «ПІВДГЗК» та ТОВ «ЕНВЕНТА» були складені податкові накладні, які були внесені до ЄРПН: №1 від 03.02.2020 року.

Оплата по контрагенту ТОВ «ЕНВЕНТА» у період, що перевірявся, здійснювалася в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника відповідно до платіжного доручення №5210 від 03.03.2020 року.

Взаємовідносини між АТ «ПІВДГЗК» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕТАЛОНПРОМБУД» відбувались на підставі таких документів:

- Договору підряду №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року, Додатку №1 від 02.01.2020 року до Договору №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року, Додатку №2 від 02.01.2020 року до Договору №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року, Додатку №3 від 02.01.2020 року до Договору №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року, додаткової угоди №1 від 12.02.2020 року до Договору №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року, Додатку №3 від 12.02.2020 року до Договору №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року, Додатку №4 від 12.02.2020 року до Договору №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року;

- Договору підряду на капітальний ремонт №2019/д/УКС/1594 від 28.12.2019 року, додатку №2 до Договору №2019/д/УКС/1594 від 28.12.2019 року, додатку №3 до Договору №2019/д/УКС/1594 від 28.12.2019 року, додатку №4 до Договору №2019/д/УКС/1594 від 28.12.2019 року.

Відповідно до умов п. 1 укладених Договорів визначено:

до Договору підряду №2020/д/ОГМ/55 від 02.01.2020 року Замовник доручає а Підрядник приймає на себе обов`язок виконати, відповідно до проектної документації, яка є додатком до цього договору роботи по Капітальному ремонту Технологічної секції №14 (РОФ-2), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи;

до Договору підряду на капітальний ремонт №2019/д/УКС/1594 від 28.12.2019 року Замовник доручає а Підрядник приймає на себе обов`язок виконати, відповідно до проектної документації, яка є додатком до цього договору роботи по Капітальному ремонту об`єкту РОФ-2 «Корпус збагачення 1-10 секції (ремонт будівельних конструкцій прольотів змелення та сепарації технологічної секції №14). інв.№1000922», а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

У ході проведення перевірки посадовими особами АТ «ПІВДГЗК» податковому органу були надані первинні документи, що підтверджують факт реальності господарських операцій.

Встановлено, що на виконання умов вищевказаних договорів АТ «ПІВДГЗК» відображено в обліку виконані підрядні роботи ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕТАЛОНПРОМБУД» на підставі наступних первинних документів: рахунок на оплату №5 від 28 січня 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №86-3 за січень 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №86-3 за січень 2020 року, рахунок на оплату №28 від 26 лютого 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №90-1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №90-1 за лютий 2020 року, рахунок на оплату №27 від 26 лютого 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №88-1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №88-1 за лютий 2020 року, рахунок на оплату №48 від 27.02.2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №10-1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №10-1 за лютий 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №13-1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №13-1 за лютий 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №1 за лютий 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №14-1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №14-1 за лютий 2020 року, Акт виконаних підрядних робіт №12-1 за лютий 2020 року, Відомість ресурсів по Акту виконаних робіт №12-1 за лютий 2020 року.

Також, податковому органу було додатково надано до перевірки такі документи: Акт приймання-передачі давальницьких матеріалів №5-0-2-86-3 за січень 2020 року, Акт використання давальницьких матеріалів №86-3 за січень 2020 року, Акт приймання-передачі давальницьких матеріалів №90-1 за лютий 2020 року, Акт використання давальницьких матеріалів №90-1 за лютий 2020 року. Акт приймання-передачі давальницьких матеріалів №88-1 за лютий 2020 року, Акт використання давальницьких матеріалів №88-1 за лютий 2020 року. Акт приймання-передачі давальницьких матеріалів №10-1 за лютий 2020 року, Акт використання давальницьких матеріалів №10-1 за лютий 2020 року, Акт приймання-передачі давальницьких матеріалів №14-1 за лютий 2020 року, Акт використання давальницьких матеріалів №14-1 за лютий 2020 року, Акт приймання-передачі давальницьких матеріалів №12-1 за лютий 2020 року, Акт використання давальницьких матеріалів №12-1 за лютий 2020 року.

Копії вищезазначених документів були долучені товариством до матеріалів справи.

Встановлено, що на виконання робіт за Договорами підряду АТ «ПІВДГЗК» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕТАЛОНПРОМБУД» були складені податкові накладні, які були внесені до ЄРПН: №5 від 28.01.2020 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 17.02.2020 року до податкової накладної №5 від 28.01.2020 року, №4 від 26.02.2020 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 від 25.03.2020 року до податкової накладної №4 від 26.02.2020 року, №5 від 26.02.2020 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №3 від 25.03.2020 року до податкової накладної №5 від 26.02.2020 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №4 від 25.03.2020 року до податкової накладної №24 від 27.02.2020 року, №24 від 27.02.2020 року, №27 від 27.02.2020 року, №26 від 27.02.2020 року, №28 від 27.02.2020 року, №25 від 27.02.2020 року.

Оплата по контрагенту ТОВ «БВК «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЕТАЛОНПРОМБУД» у період, що перевірявся, здійснювалася в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника відповідно до платіжних доручень: платіжне доручення №6480 від 16.03.2020 року, платіжне доручення №9229 від 27.04.2020 року.

Усі первинні документи містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Задовольняючи позов суд першої інстанцій дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень позивачем податкового законодавства, оскільки реальність господарських операцій позивача з контрагентами підтверджується первинними документами, а тому відсутні законні підстави для визначення йому податкових зобов`язань. Допущені контрагентами порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо них та не впливають на право покупця на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з позицією суду першої інстанцій, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регламентуються положеннями ПК України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативними актами, прийнятими на їх виконання, у відповідних редакціях.

У відповідності до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом пункту 198.1 статті ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу , та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України видно, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов`язкові реквізити.

Крім цього, відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно абз. 3 п. 198.6 ст. 198 ПК України податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Стаття 200 Податкового кодексу України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п.200.1 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 цієї статті при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п. 200.3).

Згідно п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а)бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Отже, від`ємне значення як категорія Кодексу - це також математична (об`єктивна) категорія; різниця між зменшуваним (податкове зобов`язання) та від`ємником (податковим кредитом). Від`ємне (позитивне) значення є результатом математичної дії - віднімання, і в силу дії об`єктивних законів не може бути змінено будь-чиєю волею.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Визначення терміну «первинний документ» наведено у статті 1 Закону № 996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 статті 9 даного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З положень чинного податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватися відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

У свою чергу, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підвереджують факт її проведення.

Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що наявність у позивача, податкових та видаткових накладних по господарськими операціями, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача повністю підтверджують законність нарахування АТ «ПІВДГЗК» відповідних сум прибутку, валових витрат, нарахування податкового кредиту та податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача з придбання у контрагентів послуг та товарів на підставі яких відповідні суми ПДВ у складі вартості придбаних послуг були включені до податкового кредиту.

Вказані первинні документи відповідають ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству, роботи та послуги придбавались з метою їх подальшого використання у господарській діяльності позивача.

Відповідно до п.200.1-200.4 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті і перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг, а залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Таким чином, як випливає з вищенаведеного, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі в разі ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Отже, податкові органи не можуть нараховувати податок на додану вартість та накладати штрафні санкції на покупця при несплаті цього податку продавцем, оскільки чинне законодавство не встановлює підстав для такого нарахування та накладання штрафних санкцій.

Висновками перевірки та судом першої інстанції не встановлено жодного фактичного порушення позивачем вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту, від`ємного значення ПДВ та на подальше отримання бюджетного відшкодування.

Реальність господарських операцій по вказаним у акті перевірці контрагентам підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, розрахунковими документами.

Щодо посилання відповідача, на фіктивність укладених договорів між позивачем та вказаними вище контрагентами, то колегія суддів зазначає, що відсутність та/або дефектність документів на транспортне перевезення не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій.

Дефекти в оформленні товарно-транспортних накладних (зокрема відсутність окремих реквізитів або помилки при їх заповненні), не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також слід зазначити, що вказані правила регулюють інші правовідносини, ніж ті що склалися між позивачем та його контрагентом.

Так, відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 363 від 14.10.97 р., товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно із п. п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно з частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту, наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/робіт/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судом апеляційної інстанції відхиляються доводи податкового органу з приводу відсутності сертифікатів якості на товар, як обставину яка виключає реальність господарської операції, оскільки наявність або відсутність зазначених документів не може підтверджувати або спростовувати самого факту здійснення господарської операції.

Судом першої інстанції були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту, а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів.

Поруч з цим, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів, а не з аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних договорів за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

З огляду на встановлені обставини у справі, а також беручи до уваги індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, правильним є висновок суду першої інстанції, що у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим право платника податків, тобто позивача, на податковий кредит не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, товарів, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагентів.

З приводу правомірності формування від`ємного значення податку на додану вартість, судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2020 року АТ «ПІВДГЗК» було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № за січень 2020 року з наступними показниками: податкові зобов`язання на суму ПДВ 42812276 грн. (р.9 Декларації), податковий кредит на суму ПДВ 222 077 738 грн. (р. 17 Декларації) в тому числі: від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту на суму ПДВ 179265462,00 грн. (р. 19 = р. 17 - р.9 Декларації), у тому числі сума ПДВ що підлягає бюджетному відшкодуванню в розрізі звітних періодів виникнення від`ємного значення (Додаток 3 Декларації) (р.20.2 Декларації) на суму 153674850 грн. та сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (лютого 2020 року) на суму ПДВ 25590612,00 гривень.

Вказані показники зафіксовано в податковій декларації з податку на додану вартість № за січень 2020 року, що також не заперечується відповідачем.

23.03.2020 року позивачем було подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за січень 2020 року у декларації з ПДВ № за січень, за яким відкоригована сума податкового кредиту та від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (р.21 Декларації) було зменшено на 4918693 гривень, яка складається з контрагентів зазначених в уточнюючому розрахунку.

Таке коригування вплинуло на рядок 21 декларації за січень 2020 року, шляхом зменшення суму податкового кредиту та суму від`ємного значення. Тобто, рядок 21 податкової декларації за січень 2020 року зменшився з 25590612 грн. на 20671919 гривень.

Сума бюджетного відшкодування, заявлена за січень 2020 року в обсязі 153674850грн. залишилась не змінною та деталізована у додатку 3 до декларації за січень 2020 року. До вказаної суми не входять операції з контрагентами, які увійшли до уточнюючого розрахунку №.

Дані показники увійшли згідно Порядку заповнення декларації (затверджено Наказом №21 від 28.01.2016 року, у редакції наказу від 23.02.2017 №276) до рядку 16.2 декларації за березень 2020 року, що є предметом перевірки, зменшивши загальну суму податкового кредиту за березень 2020 року (р. 17 Декларації).

17.04.2020 року АТ «ПІВДГЗК» було подано податкову декларацію з податку на додану вартість № за березень 2020 року.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниня між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пп. «б» п.200.4 ст. 200 Податково кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Розрахована зменшена сума податкового кредиту за березень 2020 року (р. 17 декларації) включає в себе показник р. 16.2 декларації за березень 2020 року (зменшено залишок від`ємного значення за результатами уточнюючого розрахунку) та вплинула на суму заявленого бюджетного відшкодування за березень 2020 року (зменшивши його), оскільки сума заявленого бюджетного відшкодування розраховується, виходячи з сформованої суми податкового кредиту у рядку 17, що враховує р. 16.2 на підставі уточнюючого розрахунку.

Тобто, сума заявленого бюджетного відшкодування за березень 2020 року у розмірі 140435665 грн. не може включати суму операцій податкового кредиту по контрагентам вказаним в уточнюючому розрахунку, наданим товариством.

Вказане також підтверджується таблицею 2 додатку 3 до Декларації за березень 2020 року, яка містить деталізацію заявленої суми бюджетного відшкодування в розрізі контрагентів (зазначені ІПН контрагентів).

Цей перелік (додаток 3) не містить суми, на які зменшено бюджетне відшкодування за результатами перевірки, оскільки дані операції не заявлені до бюджетного відшкодування.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність з боку позивача порушень п.200.1, п.200.4 ст.200 ПК України та завищення суми ПДВ, що підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 4918693 грн.

Судом першої інстанції з`ясовано характер та зміст спірних операцій позивача з його контрагентами при виконанні договорів укладених з останніми, зроблено вмотивований висновок про відповідність первинних документів вимогам чинного податкового законодавства, а також про те, що відбувся дійсний рух активів між учасниками відповідних операцій, встановлено наявність зв`язку між фактом придбання ТМЦ та послуг з понесенням інших витрат із господарською діяльністю платника податку та використання цих ТМЦ та послуг у господарській діяльності.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 01 липня 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник