Справа № 127/3166/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3166/21
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 березня 2021 року у справі № 127/3166/21 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про скасування постанови про порушення митних правил.

24 березня 2021 року до ухвалення вказаного рішення, представником позивача подано заяву, якою він повідомив Вінницький міський суд Вінницької області, що у разі задоволення позову, докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів з дня винесення судового рішення.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 07.04.2021 залишив заяву без розгляду. Судове рішення мотивоване тим, що рішення у даній справі ухвалено 24 березня 2021 року, тобто останнім днем для подання доказів, наведених в ч.7 ст. 139 КАС України є 29 березня 2021 року та оскільки заява від представника позивача надійшла 30 березня 2021 року, вона направлена із пропущенням строку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 08.07.2021 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2021 скасував, справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд помилково вважав, що така заява від представника позивача надійшла 30 березня 2021 року із пропущенням строку, оскільки з матеріалів справи (а.с. 56) встановлено, що представник позивача Ю.Федоров з власної електронної адреси ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на електронну адресу Вінницького міського суду Вінницької області () направив заяву про обґрунтування та стягнення судових витрат із додатками та доказом направлення даних документів відповідачу 29.03.2021, тобто в межах строку визначеного частинами 7 ст. 139 та 8 ст. 120 КАС України.

Також, 07.04.2021 залишаючи заяву про стягнення витрат на правничу допомогу без розгляду, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про пропущення строку, оскільки позивач у встановлений судом строк направив документи до суду.

Із позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду, що викладена в постанові від 08 липня 2021 року, не погоджуюсь, а тому вважаю за необхідне викласти окрему думку по даній справі виходячи з наступного.

Так, згідно частини 7 статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи встановлено, що представник позивача Ю.Федоров з власної електронної адреси ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на електронну адресу Вінницького міського суду Вінницької області () направив заяву про обґрунтування та стягнення судових витрат із додатками та доказом направлення даних документів відповідачу 29.03.2021.

Cлід зазначити, що згідно з частинами сьомою, восьмою статті 44 КАС України документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

При цьому, Закон України "Про електронний цифровий підпис", який визначав статус електронного цифрового підпису, втратив чинність 07 листопада 2018 року на підставі Закону України "Про електронні довірчі послуги" від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII.

Отже, станом на час подання вищезазначеної заяви про обґрунтування та стягнення судових витрат представником позивача, адвокатом Ю. Федоровим, порядок використання електронного цифрового підпису врегульований Законом України "Про електронні довірчі послуги", який набрав чинності 07 листопада 2018 року.

Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронна взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в складових частинах інформаційних систем, в яких здійснюється обробка таких електронних даних та володільцями інформації в яких є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної форми власності, повинні здійснюватися з використанням кваліфікованих електронних довірчих послуг.

Абзацом 1 частини першої статті 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" передбачено, що кваліфікована електронна довірча послуга створення, перевірки та підтвердження кваліфікованого електронного підпису чи печатки надається кваліфікованим постачальником електронних довірчих послуг та включає надання користувачам електронних довірчих послуг засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки для генерації пар ключів та/або створення кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або перевірки кваліфікованих електронних підписів чи печаток, та/або зберігання особистого ключа кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

У відповідності до наказу Державної судової адміністрації України від 22.12.2018 №628 "Про проведення тестування підсистеми "Електронний суд" у місцевих та апеляційних судах" у всіх місцевих та апеляційних судах України запроваджено тестовий режим експлуатації підсистеми "Електронний суд", у ході якого всім судам та учасникам процесу слід дотримуватись вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 у відповідній редакції.

Згідно інформації розміщеної в листі Державної судової адміністрації України від 23.01.2019 №15-1446/19 судам додатково роз`яснено, що отримані місцевими та апеляційними судами заяви та інші процесуальні документи через підсистему "Електронний суд" мають реєструватися та розглядатися в установленому порядку.

З огляду на наведене, надсилання процесуальних документів до суду в електронній формі передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за покликанням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного кваліфікованого електронного підпису.

Тобто альтернативним способом звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет користувача підсистеми "Електронний суд".

Разом з цим, представником позивача, адвокатом Ю. Федоровим, сформовано та надіслало заяву на адресу суду першої інстанці не за допомогою підсистеми "Електронний суд", а електронною поштою, що свідчить про використання заявником способу звернення до суду із заявою, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

Також, така заява та додані документи не містять відомостей про підписання документів електронним цифровим підписом із застосування посиленого сертифікату відкритого ключа та перевірки електронного цифрового підпису, накладеного на заяву із використанням підсистеми "Електронний суд".

Схожі висновки висловлені Верховним Судом в ухвалі від 22.10.2020 у виборчій справі №855/67/20, згідно з якою Верховний Суд з тих самих підстав повернув апеляційну скаргу, подану до суду електронною поштою та з використанням електронного цифрового підпису, однак не через підсистему "Електронний суд".

Водночас, у вказаній ухвалі Верховний Суд зауважив, що обмеження, пов`язані з використанням підсистеми "Електронний суд", у тому числі щодо подачі процесуальних документів через Електронний кабінет, є легітимними, пропорційними та не перешкоджають доступу до правосуддя.

У зв`язку з чим вважаю, що в суду першої інстанції були наявні правові підстави вважати, що подана представником позивача, адвокатом Ю. Федоровим заява про обґрунтування та стягнення судових витрат із додатками, подана у спосіб, що не передбачений чинним процесуальним законодавством, що є підставою для повернення зазначеної заяви та доданих доказів.

Суддя Смілянець Е. С.