Справа № 490/7592/18
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/128/2019 Справа № 490/7592/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О. А., при секретарі Дудник Г. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2018 року позивач звернувся із позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 577748 від 04.09.2018 року, якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що оскаржувану постанову було винесено за те, що він, керуючи ТЗ ВАЗ 21074, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав ділянку дороги, де регулювання дорожнього руху здійснювалося світлофором, на жовтий забороняючий сигнал світлофора, чим порушим п. 8.7.3.ґ ПДР України. Вважає, що обставини, викладені в постанові, не відповідають дійсності, правил дорожнього руху позивач не порушував. Зазначає, що пояснення, надані поліцейським, не були взяті до уваги, а постанова повинна бути обґрунтована достатніми та незаперечними доказами. Оскільки інших доказів вчинення позивачем правопорушення до постанови не надано, позивача притягнуто до відповідальності незаконно.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 17.10.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 04.03.2019 року.

26 липня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечує, просить відмовити в його задоволенні.

Свою позицію обґрунтовує тим, що під час патрулювання інспекторами патрульної поліції було виявлено порушення ПДР України, а саме водій ТЗ ВАЗ 21074 з д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив проїзд світлофорного об`єкту по проспекту Героїв України 9Т, на заборонний сигнал світлофору, а саме жовтий. Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення п. 8.7.3.ґ ПДР України, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів стосовно позивача. Вважає, що факт вчинення правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, а також відеозаписом з відеореєстратору зі службового автомобіля, з яким було ознайомлено водія під час винесення постанови. Вказує, що інспектор патрульної поліції врахував всі обставини, необхідні для розгляду справи, та абсолютно правомірно виніс постанову і наклав стягнення.

24.12.2020 року на підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.12.2020 року № 769 на підставі Рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя України від 25.11.2020 р. №3242/3дп/15-20 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого головуючим у справі визначено суддю Черенкову Н.П.

Ухвалою від 03.02.2021 року відведено суддю ОСОБА_3 від розгляду справи.

19.03.2021 року на підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.03.2021 року № 1000 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого головуючим у справі визначено суддю Гуденко О.А.

22.03.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О. А.

Ухвалою від 25.03.2021 року суддею Гуденко О. А. прийнято до розгляду адміністративний позов, призначено судове засідання на 08.07.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно з Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 577748 від 04.09.2018 року, водій ОСОБА_1 , керуючи ТЗ ВАЗ 21074 д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Миколаєві на пр. Героїв Сталінграду, 9Т, проїхав ділянку дороги, де регулювання дорожнього руху здійснювалось світлофором, на жовтий забороняючий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.ґ ПДР порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, чим порушив ч. 2 ст. 122 КУпАП. Накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. В п. 9 постанови в графі «До постанови додається» зазначено «пояснення». В графі підпису особи, що притягається до відповідальності, окрім підпису ОСОБА_1 , зазначено «не згоден».

Як вбачається із письмових пояснень ОСОБА_1 від 04.09.2018 року, наданих інспектору 2 взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Миколаївській області лейтенанту поліції Канавцеву С.В., зі складеною постановою ОСОБА_1 не згоден, правил дорожнього руху не порушував.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, встановлено - Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 8.7.3.ґ ПДР України, порушення якого інкриміноване позивачу, сигнали світлофора мають такі значення жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 4 ст. 73 КАС України).

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, ч. 3 ст. 283 КУпАП встановлює вимогу про зазначення в постанові технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис, яким зафіксовано правопорушення.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17 зазначив, що відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Зазначену позицію підтримав Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а, вказавши, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки в даній справі в оскаржуваній постанові не міститься відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ відеозапис, який був наданий відповідачем на підтвердження винуватості позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що серед додатків до неї наявне лише посилання на пояснення позивача. Однак, із цих пояснень вбачається лише те, що позивач із постановою не згоден, Правил дорожнього руху не порушував.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі інших доказіввчинення позивачем інкримінованого правопорушення, окрім доданого відеозапису, який суд не може прийняти як належний та допустимий, не долучено.

Суд зазначає, що сама по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як доказ вчинення позивачем правопорушення не може бути прийнята судом, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицію, викладеною Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАВ № 577748 від 04.09.2018 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання сторонами копії повного судового рішення.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО