Справа № 640/9047/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9047/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря Зуєнка Д.П., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Пилипчук Віталій Григорович про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення основної винагороди,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Пилипчук Віталій Григорович, в якому просила суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову ВП №56516411 від 24 вересня 2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ; м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 35 В) про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) основної винагороди у сумі 447 765,32 грн. В обґрунтування позову зазначила, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича перебував виконавчий лист №2-104/11, виданий 21 жовтня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» заборгованості за кредитним договором №149-2007 від 23 жовтня 2007 року в сумі 4 477 653, 25 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_3 кадастровий номер :78:335:0008, площею 0,0802 га, що знаходиться на 1 лінії в урочищі «Оболонь» (КДТ «Чорнобилець») в Оболонському районі міста Києва, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши ціну початкового предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 6 100 000 грн (реєстраційний номер виконавчого провадження: 56516411). Зазначила, що 24 вересня 2019 року відповідачем винесена постанова ВП №56516411 про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича основної винагороди у сумі 447765,32 грн. Розрахунок основної винагороди становить: 4 477 653,25 грн х 10% = 447 765,32 грн. При цьому позивач звернула увагу на те, що вказану постанову нею не отримано, а дізнався про цю постанову представник позивача 22 березня 2021 року на прийомі у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Пилипчука Віталія Григоровича.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича, третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Пилипчук Віталій Григорович, про визнання протиправною та скасування постанови ВП №56516411 від 24 вересня 2019 року приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у сумі 447 765,32 грн - залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить задовольнити позов. Вимоги апеляційної скарги аналогічні вимогам, зазначених в позові. Крім того, скаржник звертає увагу суду, що про спірну постанову нею не отримано, а дізнався про цю постанову представник позивача 22 березня 2021 року на прийомі у приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Пилипчука Віталія Григоровича.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, дійшов висновку, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

13.07.2021 року представником позивача подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що адвокат позивача перебуває у відрядженні за межами м. Києва.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, з огляду на приписи ст. 287 КАС України, відповідно до якої, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Частиною 2 ст. 313 КАС України, передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи скорочені строки розгляду справи, передбачених нормами КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без сторін.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Татарченка Владислава Геннадійовича перебував виконавчий лист №2-104/11, виданий 21 жовтня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» заборгованості за кредитним договором №149-2007 від 23 жовтня 2007 року в сумі 4 477 653, 25 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_3 кадастровий номер :78:335:0008, площею 0,0802 га, що знаходиться на 1 лінії в урочищі «Оболонь» (КДТ «Чорнобилець») в Оболонському районі міста Києва, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши ціну початкового предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 6 100 000 грн (реєстраційний номер виконавчого провадження: 56516411).

Під час виконавчого провадження 23 вересня 2019 року приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки ВП №56516411 від 14 вересня 2019 року (реєстраційний номер лота: 367497, найменування майна: Іпотека - дачний будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_3 кадастровий номер :78:335:0008, площею 0,0802 га, що знаходиться на 1 лінії в урочищі «Оболонь» (КДТ «Чорнобилець») в Оболонському районі міста Києва; стартова ціна 4 270 000,00 грн). Підставою для складання акту слугувала заява іпотекодержателя про бажання придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна, відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про іпотеку». Початкова ціна предмету: 4 270 000,00 грн. Ціна придбання іпотекодержателем предмета іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна: 4 270 000,00 грн.

24 вересня 2019 року відповідачем винесена постанова ВП №56516411 про стягнення з боржника основної винагороди, відповідно до якої стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Татарченка Владислава Геннадійовича основної винагороди у сумі 447765,32 грн. Розрахунок основної винагороди становить: 4 477 653,25 грн х 10% = 447 765,32 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржників, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Отже, право звернення до суду є невід`ємним особистим правом особи, чи правом суб`єкта владних повноважень, яке реалізовується в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду з позовом.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Разом з тим, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду, процесуальної форми та порядку звернення.

Так, відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначає стаття 287 КАС України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 287 КАС України передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

Так, постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Татарченка Владислава Геннадійовича ВП №56516411 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди у розмірі 447 765,32 грн винесена 24 вересня 2019 року.

Звертаючись 01 квітня 2021 року до суду з позовом про скасування вказаної постанови позивач вказувала на те, що про наявність оскаржуваної постанови вона дізналась від свого представника, який 22 березня 2021 року ознайомився із оскаржуваною постановою на прийомі у приватного виконавця Пилипчука Віталія Григоровича .

Відтак позивач вважала, що нею не пропущено строк звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що Київським апеляційним судом у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №756/7612/19 зазначено, що: «…Доводи боржниці щодо неповідомлення її про відкриття провадження необґрунтовані та спростовуються наданими приватним виконавцем матеріалами виконавчого провадження, з якого вбачається, що останній після винесення постанови від 01 червня 2018 року про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку рекомендованою кореспонденцією направив 04 червня 2018 року боржниці ОСОБА_1 копію постанови, що стверджується списком згрупованих відправлень та фіскальним чеком».

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 3 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №56516411 від 01 червня 2018 року з примусового виконання виконавчого листа №2-104/11, виданого 21 жовтня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Інноваційно-промисловий банк» заборгованості за кредитним договором №149-2007 від 23 жовтня 2007 року в сумі 4 477 653, 25 грн шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - дачний будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку № НОМЕР_3 кадастровий номер :78:335:0008, площею 0,0802 га, що знаходиться на 1 лінії в урочищі «Оболонь» (КДТ «Чорнобилець») в Оболонському районі міста Києва, шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши ціну початкового предмета іпотеки для його подальшої реалізації в розмірі 6 100 000 грн, - постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 447765,32 грн.

Крім того, слід зазначити, що згідно вказаної постанови Київського апеляційного суду у справі №756/7612/19 вбачається, що позивачкою були ініційовані судові процеси з приводу оскарження дій приватного виконавця Татарченка В.Г. у виконавчому провадженні ВП №56516411, що слугує підтвердженням обізнаності позивачки з наявним виконавчим провадженням (зокрема з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №56516411, а відтак і вимогою про стягнення основної винагороди приватного виконавця) та діями і рішеннями виконавця щодо проведення виконавчих дій.

Колегія суддів звертає увагу, що на підтвердження направлення позивачу постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця від 24 вересня 2019 року відповідачем наданий витяг з журналу вихідної кореспонденції за період з 24 вересня 2019 року по 24 вересня 2019 року, де під вих. №2558 вказана кореспонденція (а саме постанова про стягнення з боржника основної винагороди), у тому числі, на адресу ОСОБА_1 .

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на ту обставину, що приватним виконавцем Пилипчуком Віталієм Григоровичем у ВП №62813432 з примусового виконання постанови приватного виконавця №56516411 від 24 вересня 2019 року кореспонденція направлялась позивачу на правильну адресу помешкання: АДРЕСА_2 , в той час як усі документи виконавчого провадження направлялись на попередню адресу місця мешкання позивача: АДРЕСА_3 , не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із матеріалів справи, адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_3 зазначена у виконавчому документі, який виданий Оболонським районним судом міста Києва.

Статтею 77 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 та статтею 131 ЦПК в редакції після 15.12.2017) визначений обов`язок сторін та інших осіб, які беруть участь у справі повідомляти суд про зміну свого місця проживання, знаходження, перебування.

В свою чергу, у відповідності до вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Таким чином, направлення приватним виконавцем Татарченко В.Г. постанов та інших документів у ВП №56516411 на адресу боржника, яка зазначена у виконавчому документі, повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, колегія суддів зазначає, що неотримання позивачем кореспонденції за адресою, зазначеною у виконавчому документі, не свідчить про те, що позивачка не могла бути обізнаною щодо рішень приватного виконавця під час вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №56516411 з огляду на судові процеси, зокрема у справі №756/7612/19, в якій останньою оскаржувались певні дії відповідача у виконавчому провадженні ВП №56516411.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Законодавче обмеження строку на апеляційне оскарження судових рішень, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відтак, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи розпочинає свій перебіг лише за умови, що остання була реально обізнаною з фактом їх порушення оспорюваними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, що надає впевненості іншим учасникам правовідносин.

Десятиденний строк оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилась, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку підлягає з`ясуванню момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Саме позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права у сфері публічно-правових відносин, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до змісту статті 121 КАС пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Колегія суддів зауважує, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду колегія суддів визнає неповажними.

Крім того, колегія суддів враховано, що Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначив, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на предмет спору у даній справі та зважаючи на дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, тобто, з пропуском, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, десятиденного строку для звернення до адміністративного суду з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, а також враховуючи недоведеність існування підстав вважати причини пропуску строку поважними, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі вимог ст. 123 КАС України.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами скаржника не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
Судді: О.Є. Пилипенко
Я.М. Собків