Справа № 260/1408/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2021 рокум. Ужгород№ 260/1408/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача Свереняк І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 06 липня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 12 липня 2021 року.

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, в якій просить: 1) Визнати протиправною бездіяльність Оноківської сільської ради щодо не розгляду в строки встановлені чинним законодавством (ч. 9 ст. 188 Земельного Кодексу України) заяви ОСОБА_2 від 14.04.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер :10:010:0096) площею 0,1200 га для індивідуального садівництва за адресою: на території Невицької сільської ради (за межами населених пунктів); 2) Визнати протиправним пункт 7 рішення V Оноківської сільської ради VIII скликання № 249 від 08.04.2021 року про відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (не у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) кадастровий номер :10:010:0096 площею 0,1200 га для індивідуального садівництва за адресою: на території Невицької сільської ради (за межами населених пунктів); 3) Скасувати пункту 7 рішення V Оноківської сільської ради VIII скликання № 249 від 08.04.2021 року про відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки( кадастровий номер - :10:010:0096) площею 0,1200 га для індивідуального садівництва за адресою: на території Невицької сільської ради (за межами населених пунктів); 4) Зобов`язати Оноківську сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки (кадастровий номер згідно відомостей державного земельного кадастру - :10:010:0096) у приватну власність для індивідуального садівництва за рахунок земель комунальної форми власності, розташованої на території Невицької сільської ради (за межами населених пунктів загального площею 0,1200 га).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1200 га для індивідуального садівництва відповідно до статті 118 Земельного кодексу України в Закарпатській області. 17 березня 2021 року позивач звернувся до Оноківської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передачу такої ділянки у власність. Пунктом 7 рішенням Оноківської сільської ради "Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва" від 08 квітня 2021 року № 249 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер :10:010:0096 для індивідуального садівництва на території Невицької сільської ради (за межами населених пунктів), у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки містобудівній документації. На переконання позивача, наведені відповідачем підстави відмови у п. 7 рішення Оноківської сільської ради № 249 від 08.04.2021 року не передбачені статтею 186-1 Земельного кодексу України, оскільки перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позовної заяви просила їх задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що земельна ділянка, яку позивач має намір отримати у власність, на час виготовлення проекту землеустрою вже була сформована, що суперечить ст. 50 Закону України "Про землеустрій". Відтак, оскаржене рішення в частині відмови ОСОБА_2 в затвердженні документації із землеустрою прийняте у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер № :10:010:0096) у власність для індивідуального садівництва на території Невицької сільської ради (за межами населених пунктів) Ужгородського району, Закарпатської області.

19 лютого 2021 року наказом Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області № 99-ОТГ «Про передачу земельної ділянки державної власності у комунальну власність» було передано Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області у комунальну власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,1200 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Невицької сільської ради за кадастровим номером :10:010:0096.

24 лютого 2021 року рішенням Оноківської сільської ради 4 сесії 8 скликання № 188-IV-VIII «Про надання згоди на прийняття земельних ділянок державної власності у комунальну власність» було надано згоду на прийняття земельної ділянки за кадастровим номером :10:010:0096 у комунальну власність, затверджено акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 19.02.2021 року, та проведення державної реєстрації речових прав на вищевказану земельну ділянку.

Вказаний проект землеустрою погоджено висновком від 22 січня 2021 року № 1561/82-21, виданим експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастрру у Тернопільській області Фігурко Л.Й., відповідно до якого проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

22 березня 2021 року до Оноківської сільської ради надійшло клопотання позивача про затвердження документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельну ділянки з кадастровим номером 21248845:10:010:0096, площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території Невицької сільської ради.

Пунктом 7 рішення Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 08 квітня 2021 року № 249 V-VIII "Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва" відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий номер :10:010:0096 на території Невицької сільської ради, у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельних ділянок містобудівній документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до ч. 4 вказаної статті розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно з ч. 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (частина 6 ст. 186-1 ЗК України).

За частиною 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на розгляд відповідача подано проект землеустрою, погоджений висновком висновком від 22 січня 2021 року № 1561/82-21, видним експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастрру у Тернопільській області Фігурко Л.Й.

Згідно із ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до ч. 10 ст. 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З вищенаведених норм земельного кодексу вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2020 у справі №316/979/18, від 27.01.2021 у справі № 560/1334/19, від 01.02.2021 у справі № 560/1282/19, від 04.03.2021 року у справі № П/811/968/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із оскарженого рішення Оноківської сільської ради від 08 квітня 2021 року № 249-V-VIII, пунктом 7 якого позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, підставою для такої відмови була невідповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Разом з тим, на переконання суду, невідповідність місця розташування земельної ділянки повинна бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законом або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць тощо.

Однак, відповідач відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою не вказав, у чому конкретно полягає така невідповідність місця розташування земельної ділянки містобудівній документації, вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

В той же час, з додаткової інформації інспектора з охорони земель сільської ради ОСОБА_3 щодо розгляду заяви позивача вбачається, що за відсутності плану організації території з розміщення земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва в с. Невицьке та іншої містобудівної документації визначити правильність розміщення даної земельної ділянки не є можливим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що загальне формулювання щодо невідповідності місця розташування земельної ділянки свідчить про необґрунтованість та невмотивованість п. 7 рішення Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 08 квітня 2021 року № 249 V-VIII, яким позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що проект землеустрою суперечить вимогам ст. 50 Закону України "Про землеустрій", оскільки вищевказане не є визначеною статтею 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що вищевказаний пункт рішення Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 08 квітня 2021 року № 249 V-VIII є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії", в яких останній зазначив, що завдання суду при здійсненні його контрольної функції не полягає у підміні органів влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою задоволенню не підлягає.

Згідно з нормами ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у відповідності до положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, з метою захисту порушених суб`єктом владних повноважень прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Оноківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий номер :10:010:0096 на території Невицької сільської ради, з урахуванням висновків суду.

В той же час, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Оноківської сільської ради щодо не розгляду в строки встановлені ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України заяви позивача щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, з огляду на наступне.

Згідно із ч. 9 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Оноківської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою від 17 березня 2021 року. Вказана заява зареєстрована 22 березня 2021 року за вх. № 415/03-42.

Пунктом 7 рішення Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 08 квітня 2021 року № 249 V-VIII "Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва" позивачу за результатами розгляду заяви позивача про затвердження проекту землеустрою відмовлено у затвердженні проекту землеустрою.

Відтак,відповідачем дотримано вищевказаних норм законодавства щодо строку розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності п. 7 рішення Оноківської сільської ради про відмову позивачу у затвердженні проекту землеустрою, у зв`язку з чим вказаний пункт рішення підлягає скасуванню, та з метою захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача про затвердження проекту землеустрою, з урахуванням висновків суду. В той же час, вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду у встановлений строк заяви про затвердження проекту землеустрою та про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою задоволенню не підлягають. Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (Закарпатська область, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 59, ) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 7 рішення Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 08 квітня 2021 року № 249 V-VIII "Про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва", яким відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий номер :10:010:0096 на території Невицької сільської ради.

3. Зобов`язати Оноківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 22 березня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, кадастровий номер :10:010:0096 на території Невицької сільської ради, з урахуванням висновків суду.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (Закарпатська область, с. Оноківці, вул. Головна, буд. 59, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот всім гривень).

6 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька