Справа № 380/7760/20
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року справа №380/7760/20

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Василько А.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 380/7760/20 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.05.2020 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 1105000,00 грн. за платежем акцизний податок на пальне 14021900.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач отримала податкове повідомленні-рішенні, яке винесено на підставі акту перевірки 13/251/32.01/ НОМЕР_1 від 27.04.2020 року, яким встановлено порушення вимог підпункту 230.1.1 підпункту 230.1.2 та підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пункту 128 прим.1.1 статті 128 прим.1, пункту 128 прим. 1.2 статті 128 прим.1 та пункту 128 прим. 1.3 статті 128 прим.1 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 105 000,00 гривень за платежем Акцизний податок на пальне 14021900.

Позивачка стверджує, що перевірка її господарської діяльності не здійснювалася, жодні документи відповідно до статті 81 Податкового кодексу України Посадовими особами контролюючого органу не надсилались та не пред`являлись, працівники контролюючого органу до перевірки не допускалися, жодних документів ФО-П ОСОБА_1 працівникам контролюючого органу за перевіркою не надавалося. Акт (довідка), складений за результатами перевірки в порядку та у строки, визначені статтею 86 Податкового кодексу України ФО-П ОСОБА_1 не вручався та не надсилався.

Позивачка не погодилась з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням і 24.06.2020 року в порядку процедури адміністративного оскарження звернувся у ДПС України із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 29.05.2020 року № .

Рішенням ДПС України від 02.09.2020. № 26825/6/99-00-06-02-05-06 про результати розгляду скарги - ППР ГУ ДПС України у Львівській області від 29.05.2020. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення. У рішенні зазначено про те, що перевіркою встановлено факт не реєстрації ФО-П ОСОБА_1 акцизного складу, а також не обладнання акцизного складу, на території якого здійснюється реалізація пального, витратоміром-лічильником та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі, чим порушено п.п. 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, а також встановлено факт неподання до контролюючого органу довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані /щодо обсягів обігу отримання/відпуску та залишків дизельного палива та бензину марки А-92 на акцизному складі, чим порушено п.п. 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 ПК України.

Позивач з таким висновком контролюючого органу не погоджується, а також не погоджується з податковим повідомленням-рішенням

Позивач зазначає, що 11 березня 2020 року ГУ ДПС у Львівській області на ім`я ФО-П ОСОБА_1 видана ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним. Реєстраційний номер: НОМЕР_2 . Адресою місця торгівлі у ліцензії зазначено: АДРЕСА_1 .

Однак, у зв`язку із встановленням Кабінетом міністрів України на усій території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID- 19) (Постанова КМУ від 11.03.2020 р. № 211), ФО-П ОСОБА_1 прийнято рішення господарську діяльність щодо торгівлі пальним не здійснювати, позаяк з причин введення карантину контролюючі органи прийом громадян не здійснювали, що унеможливило здійснити реєстрацію ФО-П ОСОБА_1 акцизного складу, а також обладнати акцизний склад, на території якого повинна була здійснюватися реалізація пального, необхідним обладнанням.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПК України, забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів- лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Позивачка стверджує, що від моменту отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним - господарську діяльність з реалізації пального ФО-П ОСОБА_1 не здійснює, оскільки акцизний склад не зареєстровано, а також не зареєстровано витратоміри-лічильники, рівнеміри-лічильники та резервуари.

22 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 прибули невідомі люди, які не представились, жодних документів про посвідчення особи, ні службових посвідчень не пред`явили, не представили також жодних інших документів, які давали би їм право проводити перевірку господарської діяльності позивача, та вимагали у працівника позивача Фецинець М.М. документи, що стосуються господарської діяльності позивача.

Оскільки 22.04.2020 року наказу на проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_1 вручено не було, направлення на проведення фактичної перевірки позивачеві також не пред`являлось, тому жодні особи до перевірки господарської діяльності позивачки 22.04.2020 року не допускалися і жодні документи ФО-П ОСОБА_1 22.04.2020 нікому не надавалися.

З врахуванням даних обставин позивач вважає, що перевірка господарської діяльності позивача фактично не здійснювалася.

Адвокатом позивача отримано відповідь № 26681/10/32.01-12 від 19.06.2020 та копію Наказу ГУ ДПС У у Львівській області від 17.04.2020. № 2022 та Акту перевірки від 27.04.2020. № 13/251/32-01/ НОМЕР_1 .

Зі змісту вказаного Наказу вбачається, що посадові особи відповідача на підставі вимог статей 20, 61, 62, підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» мали провести фактичну перевірку ФО-П ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.04. до 30.04.2020, щодо дотримання вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво і обіг алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

Позивач вважає, що такий Наказ прийнятий контролюючим органом з порушенням приписів пункту 81.1. ст.81 Податкового Кодексу України, яким передбачені вимоги до Наказу на проведення перевірки.

Вказані обставини позивач пов`язує з відсутністю у Наказі інформації про конкретні (фактичні) підстави для проведення перевірки.

Відповідач, видаючи Наказ № 2022 від 17.04.2020. про проведення фактичної перевірки ФО-П ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України.

Представник позивача в судових засіданнях надав суду додаткові пояснення та докази, просив позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що працівниками Головного управління ДПС у Львівській області відповідно до наказу від 17.04.2020року № 2022 та направлень від 22.04.2020року № 825, 826, 827 була проведена фактична перевірка АЗС, що розташоване за адресою: Львівська область, Турківський район, с. Верхнє Висоцьке та належить суб`єкту господарювання - ФО-П ОСОБА_1 .

За наслідком перевірки складено Акт від 27.04.2020 року № 13/251/32.01/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального.

До початку проведення фактичної перевірки АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ГУ ДПС у Львівській області було представлено службові посвідчення, направлення на проведення фактичної перевірки та копію наказу працівнику АЗС, який, ознайомившись із вищезазначеними документами, відмовився їх підписувати з невідомих причин. Перевіряючими було складено відповідний акт про відмову від підпису у направленнях на перевірку від 22.04.2020 року. Оскільки даний працівник АЗС не надав своїх даних, було здійснено виклик на 102 для встановлення особи. Працівником Турківського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області Плахоцьким І.І. було встановлено особу працівника АЗС - Фецинецъ М.В .

Під час фактичної перевірки встановлено, що за вищевказаною адресою здійснюється

роздрібна торгівля пальним ФО-П ОСОБА_1 на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі

пальним, що підтверджується фіскальним чеком (не фіскальним чеком) від 22.04.2020 року № .

Фактичною перевіркою встановлено, що ФО-П ОСОБА_1 у своїй господарській діяльності використовує три резервуари, які не обладнані рівнемірами-лічильниками та одна паливороздавальна колонка, яка виконує функцію витратоміра-лічильника без позитивних результатів повірки або оцінки відповідності. Крім цього, ФО-П ОСОБА_1 не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено п.п. 230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме: забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівномірів-лічильників та резервуарів без реєстрації акцизного складу, а також згідно пп.230.1.3 п.230.1 ст. 230 ПК України, щоденно не формувала дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби.

Відповідно до п.п. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу проводить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Прихідні накладні на отримання пального, яке знаходиться в реалізації, а саме дизельне паливо та бензин марки А-92 до перевірки не представлено, також до перевірки не представлено фактичні залишки пального, описаного вище.

Від наданих письмових пояснень працівник АЗС Фецинець М.В. відмовився, а також відмовився від підписання акту фактичної перевірки, про що складено відповідний акт.

Акт фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області було скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу позивачці 27.04.2020 року та 08.05.2020 року вручено, про що свідчить квитанція Укрпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що спростовує аргументи позивачки у частині нібито порушення контролюючим органом вимог ст. 86 ПК України.

За наслідками вищевказаного акту перевірки, Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 29.05.2020 року №, яким за порушення вимог пп. 230.1.1 пп. 230.1.2, пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 128-1.1 ст. 128-1, п. 128-1.2 ст. 128-1 та п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України застосовано до позивачки штрафні санкції (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1105000,00 грн.

Підставою проведення фактичної перевірки позивачки у наказі від 17.04.2020 року № 2022 зазначено п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ.

Порядок проведення фактичної перевірки визначено статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платникам податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (підпункт 80.2.5 цього пункту).

Зі змісту вказаної норми видно, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфер виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійної підставою для прийняття керівником контролюючого органу наказу про проведення фактичне перевірки.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 ПК України; а згідно і підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17, 19-1.1.19, 19-1.1.20 пункту 19-1.1 цієї статі контролюючі органи виконують такі функції, зокрема: здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.

Крім того, відповідно до приписів частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Тобто, ГУ ДПС у Львівській області мало право на проведення фактичної перевірки позивачки на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень пункту 19-1.1 ст.19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, а наказ від 17.04.2020 року № 2022 відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності передбачених ПК України підстав для її проведення.

Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги заперечила, просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді 13.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі. Ухвалою суду від 25.11.2020 року розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні 26.05.2021 року судом закрито підготовче провадження та постановлено завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Судом встановлені наступні обставини:

27.04.2020 року відповідачем фактична перевірка з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального, про що складний акт за №13/251/32-01/ НОМЕР_1 .

Під час фактичної перевірки встановлено, що за вищевказаною адресою здійснюється роздрібна торгівля пальним ФОП ОСОБА_1 на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, що підтверджується фіскальним чеком (не фіскальним чеком) від 22.04.2020 року № .

Фактичною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у своїй господарській діяльності використовує три резервуари, які не обладнані рівнемірами-лічильниками та одна паливороздавальна колонка, яка виконує функцію витратоміра-лічильника без позитивних результатів повірки або оцінки відповідності. Крім цього, ФОП ОСОБА_1 не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, а саме: забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівномірів-лічильників та резервуарів без реєстрації акцизного складу , а також згідно пп.230.1.3 п.230.1 ст. 230 ПК України, щоденно не формувала дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби.

Відповідно до пп 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу проводить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Прихідні накладні на отримання пального, яке знаходиться в реалізації, а саме дизельне паливо та бензин марки А-92 до перевірки не представлено, також до перевірки не представлено фактичні залишки пального, описаного вище.

Від наданих письмових пояснень працівник АЗС Фецинець М.В. відмовився, а також відмовився від підписання акту фактичної перевірки, про що складено відповідний акт.

На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем 29.05.2020 року прийнято податкове повідомлення - рішення № , яким позивачу встановлено порушення вимог пп. 230.1.2, пп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України та на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 128-1.1 ст. 128-1, п. 128-1.2 ст. 128-1 та п. 128-1.3 ст. 128-1 ПК України застосовано до позивачки штрафні санкції (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1105000,00 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає вимогам податкового законодавства.

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до абзацу першого п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною згідно з підп.75.1.3.п.75.1 ст.75 ПК України вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований ст.80 ПК України. Зокрема, вона може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених п.80.2 ст.80 ПК України.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджений наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 №727, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745 (далі - Порядок).

Підпунктом 230.1.2 п.230.1 ст.230 ПКУ передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00( 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 9400, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Згідно пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПКУ розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець цвітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15°С.

Відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах передбачена ст. 128-1 ПКУ.

Згідно п.128-1.1 цієї статті не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Пунктом 128-1.3 ст.128 ПКУ визначено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Так, абз. б пп.14.1.6. п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

В свою чергу, пп.14.1.224 п. 4.1 ст.14 ПКУ встановлено, що розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/ або територією, що відносяться до акцизного складу.

Відповідно до ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №200064 від 11.03.2020 року ФОП ОСОБА_1 здійснює роздрібну торгівлю пальним за адресою: Львівська область, Турківський район, с. Верхнє Висоцьке.

Пунктом 230.1. ст. 230 ПКУ визначено, що акцизні склади утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходжень до бюджету акцизного податку.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник), які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Відпуск пального, без наявності витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників, забороняється.

За змістом п. 12 підп. 5 роз. XX Перехідних положень ПКУ, норми п.230.1 ст. 230 цього Кодексу щодо обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками застосовуються з 1 січня 2017 року.

Відповідно до вимог ст. 230 ПКУ, постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891 затверджено Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів- лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок).

Резервуар - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці (пп. 3 п. 2 Порядку).

Відповідно до пп. 4 п. 2 Порядку обіг пального - будь-які операції, що передбачають: фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комісії, доручення, 2 відповідального зберігання та Інші операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комісії, доручення, відповідального зберігання та інші операції).

Враховуючи норми п. 22 підп. 5 розд. XX Перехідних положень ПКУ та відповідно до п.12 підп. 5 розд. XX Перехідних положень ПКУ, розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами- лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратоміщв- лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки: акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яка перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.07.2019; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 01.10.2019; акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 01.01.2020 (з урахуванням змін 01.04.2020).

Тобто, при визначенні загальної місткості розташованих на акцизному складі резервуарів, беруться до уваги стаціонарні споруди або ємності, які призначені для здійснення операцій, що передбачають фізичне отримання розпорядником акцизного складу пального чи/або фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального, з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне та його зберігання, при цьому, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Як вбачається із матеріалів справи, проведеною перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 у своїй господарській діяльності використовує три резервуари, які не обладнані рівнемірами-лічильниками та одна паливороздавальна колонка, яка виконує функцію витратоміра-лічильника без позитивних результатів повірки або оцінки відповідності. Крім цього, ФОП ОСОБА_1 не зареєстровано акцизний склад у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, чим порушено пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, а також згідно пп.230.1.3 п.230.1 ст. 230 ПК України, щоденно не формувала дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби.

Прихідні накладні на отримання пального, яке знаходиться в реалізації, а саме дизельне паливо та бензин марки А-92 до перевірки не представлено, також до перевірки не представлено фактичні залишки пального, описаного вище.

Від наданих письмових пояснень працівник АЗС Фецинець М.В. відмовився, а також відмовився від підписання акту фактичної перевірки, про що складено відповідний акт.

Акт фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області було скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу позивачці 27.04.2020 року та 08.05.2020 року вручено, про що свідчить квитанція Украпошти та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що спростовує аргументи позивачки у частині нібито порушення контролюючим органом вимог ст. 86 ПК України.

Недотримання цих вимог є підставою для накладення штрафу у встановленому розміру.

Беручи до уваги відсутність належного обґрунтування не виконання позивачем обов`язку щодо обладнання резервуарів, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, суд погоджується з висновком відповідача про правомірне застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за відповідне порушення податкового законодавства.

Стосовно тверджень позивача про безпідставність наказу про проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПКУ контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Порядок проведення фактичних перевірок встановлений нормами ст.75 та 80 ПК. Відповідно до п.75.1 ст.75 ПКУ контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 п.75.1 ПКУ визначено, що фактичною вважається перевірка, яка здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Згідно з п.80,1 ст.80 ПКУ фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Підпунктом 80.2.5 п.80.2 цієї статті встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами- лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом наказу від 17.04.2020 №2020 підставою проведення перевірки є пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПКУ. Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Окрім того, суд зазначає, що податкове законодавство не містить вимоги вказувати у наказі про проведення перевірки інформацію щодо порушення законодавства, яка стала підставою для прийняття цього наказу.

Статтею 61 ПК України визначено порядок податкового контролю та повноваження органів державної влади щодо його здійснення. Згідно з п. 61.2 ст. 61 ПК України, податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у ст.41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.62.1 ст.62 ПКУ, податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до ст.39 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.171 п.14.1 ст.14 ПКУ, передбачений термін податкова інформація для цілей оподаткування розуміється у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».

Відповідно до ч.І ст.16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація.- це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Згідно з частиною другою цієї ж статті зазначеного Закону правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Отже, порядок збирання та використання податкової інформації регулюється Податковим кодексом України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Як передбачено п.74.2 ст.74 ПКУ, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до п.74.1 ст.74 ПКУ податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Отже, вказана норма передбачає як підставу проведення фактичної перевірки, здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Посилань представника позивача, що перевірка є безпідставною, оскільки наказ не відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України, а саме не зазначені підстави перевірки, то суд вважає їх безпідставними, оскільки із наказу про проведення фактичної перевірки позивача вбачається, що підстави проведення перевірки визначені підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Відповідно позовні вимоги позивача, не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295 -297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 12.07.2021 року.

Суддя Гавдик З.В.