Справа № 140/15582/20
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/15582/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Луцької міської ради, Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення та припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Луцької міської ради (далі - Виконком, відповідач 1), Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (далі - Департамент МВ, відповідач 2) про визнання протиправними та скасування рішення Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 «Про демонтаж конструкції на АДРЕСА_1 » та припису Департаменту МВ від 19.10.2020 № 0628.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.10.2020 інспектор Департаменту МВ Ярощук О.М. склав припис № 0628 у зв`язку із встановленням порушенням підпункту 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька (встановлено паркан на території загального користування) за адресою: АДРЕСА_1 , та запропонував усунути порушення шляхом самостійного демонтажу з терміном виконання до 24.10.2020.

21.10.2020 Виконком прийняв рішення № 619-1 «Про демонтаж конструкції на АДРЕСА_1 », пунктом 1 якого вирішено зобов`язати власника конструкцій (паркан з хвірткою) та будівельних матеріалів, що розміщені на земельній ділянці комунальної власності біля будинку по АДРЕСА_1 , протягом двох днів з дати ухвалення цього рішення демонтувати їх за власний рахунок та відновити благоустрій території.

Позивач не погоджується із твердженнями, викладеними в оскаржуваному приписі Департаменту МВ від 19.10.2020 № 0628 та рішенні Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 щодо самовільного встановлення паркану ОСОБА_1 , оскільки паркан існував вже станом на 1988 рік. Паркан з хвірткою, щодо якого винесено припис, є розміщеним на законних підставах та не є самовільною конструкцією, встановлений на межі двох прибудинкових територій, яка не є землею загальною користування. В оскаржуваному приписі не зазначено причини та умови, які виявив інспектор, і які можуть спричинити порушення благоустрою міста.

Стосовно оскаржуваного рішення Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 позивач вказує, що разом із правом власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , отримав і право безстрокового (постійного) користування відповідною земельною ділянкою. ОСОБА_1 як безстроковий (постійний) землекористувач має право на встановлення огорожі на межі між сусідніми землекористувачами, жодних претензій до позивача від суміжних землекористувачів не надходило. Крім того, компетенція органів місцевого самоврядування не поширюється на прийняття рішень, наслідком яких є звільнення території міста від нерухомого майна, яке перебуває у приватній власності, примусове припинення права власності на таке майно.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 «Про демонтаж конструкції на АДРЕСА_1 » та припис Департаменту МВ від 19.10.2020 № 0628.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 65).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 07.12.2020 № 2717/438 (а. с. 70-75) представники відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позов не визнали та просять відмовити у його задоволенні, з огляду на таке.

До Департаменту МВ надійшло ряд звернень від мешканців будинку на АДРЕСА_3 щодо здійснення перешкод у пересуванні мешканцями сусіднього будинку на АДРЕСА_1 , шляхом складування будівельних матеріалів у проході в одному місці та шляхом встановлення паркану з хвірткою в іншому місці.

Згідно із листом управління земельних ресурсів Луцької міської ради від 01.10.2020 № 28-9/667 міською радою прийнято рішення від 28.05.2014 № 60/59 «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 », проте належним чином розроблена документація щодо цієї земельної ділянки не надходила, жодних рішень щодо її передачу у власність не приймалося.

Інспектори Департаменту 22.09.2020, 28.09.2020, 16.10.2020 складені протоколи про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1 згідно із статтею 152 КУпАП за самовільне встановлення паркану на земельній ділянці комунальної власності та складування будівельних матеріалів, проте добровільно усувати порушення Правил благоустрою м. Луцька позивач відмовляється.

Оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного рішення та станом на день звернення до суду у позивача відсутні правовстановлюючі документи, передбачені законодавством, тому Виконком повноважний у прийнятті рішення щодо проведення демонтажу конструкцій, які розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності без відповідних правових підстав.

04.12.2020 вказану у рішенні конструкцію (паркан з хвірткою) та будівельні матеріали було добровільно демонтовано. Тобто, оскаржуване рішення Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 «Про демонтаж конструкції на АДРЕСА_1 » вичерпало свою дію. Крім того, оскаржуваний припис не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є лише процесуальним документом, який інформує про факт вчинення адміністративного правопорушення та згідно з яким надається строк для усунення порушення.

В поданій до суду відповіді на відзив (а. с. 100-104) представник позивача ОСОБА_5 з доводами відзиву не погодилася з підстав, викладених у позовній заяві, вказавши про лобіювання представниками органу місцевого самоврядування інтересів мешканців будинку АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 06.01.2021 залучено до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2 (а. с. 130). Крім того, ухвалою суду від 06.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а. с. 131-132).

22.01.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_2 , у яких третя особа просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи, зокрема, що позивач незаконно встановив паркан, що порушує не лише Правила благоустрою м. Луцька, а й несе загрозу життю мешканців будинків, що розташовані поблизу. Крім того, спірна земельна ділянка не сформована, її межі не узгоджені, а позивач не давав доказів реєстрації права власності на паркан, який збудований самочинно (а. с. 141-143).

В поданій відповіді на пояснення (а. с. 178-181) представник позивача ОСОБА_5 зазначила, що спірний паркан по межі земельної ділянки ОСОБА_1 існував станом на 1988 рік та перейшов до позивача у власність в порядку спадкування, встановлення хвіртки на певній ділянці паркану на межі сусідніх земельних ділянок не чинить будь-яких перешкод власникам домоволодіння по АДРЕСА_3 . При цьому, позивач на правовій підставі користується земельною ділянкою, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 19.10.2020 інспектор Департаменту МВ Ярощук О.М. склав припис № 0628, у якому встановлено порушення ОСОБА_1 підпункту 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька (встановлено паркан на території загального користування) та запропоновано усунути порушення шляхом самостійного демонтажу до 24.10.2020; припис було залишено у поштовій скриньці, про що зазначено у ньому (а. с. 77).

21.10.2020 Виконком прийняв рішення № 619-1 «Про демонтаж конструкцій на АДРЕСА_1 », відповідно до якого, зокрема, вирішено: зобов`язати власника конструкцій (паркан з хвірткою) та будівельних матеріалів, що розміщені на земельній ділянці комунальної власності біля будинку по АДРЕСА_1 , протягом двох днів з дати ухвалення цього рішення демонтувати їх за власний рахунок та відновити благоустрій території (пункт 1); доручити Департаменту МВ довести рішення до відома власника конструкцій (паркан з хвірткою) та будівельних матеріалів шляхом розміщення спеціальних повідомлень на об`єктах, що підлягають демонтажу (пункт 2); у разі невиконання власником пункту 1 цього рішення Департаменту МВ здійснити демонтаж конструкцій (паркан з хвірткою) та будівельних матеріалів в законом встановлений спосіб і метод (а. с. 76).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до преамбули Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV) цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.

Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2807-IV передбачено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; територія - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

За правилами частини першої статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.

Згідно із частиною другою статті 17 Закону № 2807-IV громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2807-IV Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Частиною другою статті 34 Закону № 2807-IV визначено, що Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 38 Закону № 2807-IV контроль у сфері благоустрою населених пунктів спрямований на забезпечення дотримання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та підпорядкування, а також громадянами, у тому числі іноземцями та особами без громадянства, вимог цього Закону, Правил благоустрою території населеного пункту та інших нормативно-правових актів.

За приписами частин першої - третьої статті 40 Закону № 2807-IV самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами. Для здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, виконанням Правил благоустрою території населеного пункту, в тому числі організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, утримання в належному стані закріплених за підприємствами, установами, організаціями територій, сільські, селищні, міські ради можуть утворювати інспекції з благоустрою населених пунктів. Самоврядний контроль за станом благоустрою населених пунктів здійснюється шляхом: 1) проведення перевірок території; 2) розгляду звернень підприємств, установ, організацій та громадян; 3) участі в обговоренні проектів благоустрою територій населених пунктів, іншої технічної документації з питань благоустрою і внесення відповідних пропозицій на розгляд органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій; 4) подання позовів до суду про відшкодування шкоди, завданої об`єктам благоустрою внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою населених пунктів, Правил благоустрою території населеного пункту.

Рішенням Луцької міської ради від 29.07.2009 № 44/2 затверджені Правила благоустрою м. Луцька (оприлюднені на офіційному веб-сайті Луцької міської ради).

Підпунктами 2.5.5.1.3, 2.5.5.1.9, 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька передбачено, що на об`єктах благоустрою міста забороняється: складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків у невизначених для цього місцях; проводити земельні, будівельні, монтажні та інші роботи без дозволу (ордера), виданого у встановленому порядку; самовільно встановлювати рекламоносії, різноманітні конструкції, інформаційно-рекламні плакати, стаціонарні малі архітектурні форми.

За приписами підпунктів 9.3.5, 9.4.2 Правил благоустрою м. Луцька малі архітектурні форми та тимчасові споруди, які розміщені (встановлені або збудовані) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, вважаються самочинно розміщеними малими архітектурними формами, тимчасовими спорудами чи конструкціями, а використання земельної ділянки під ці споруди класифікується, як самовільне зайняття/захоплення землі. Вищезазначені об`єкти підлягають демонтажу за кошти особи, що здійснила встановлення. Якщо особа, що здійснила самовільне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, не здійснила демонтаж у визначені приписом строки, демонтаж малих архітектурних форм та тимчасових споруд здійснюється в порядку, встановленому цими Правилами. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне встановлення малих архітектурних форм та тимчасових споруд, не набуває права власності на них. Рішення про демонтаж самовільно встановлених малих архітектурних форм, тимчасових споруд чи конструкцій приймається виконавчими органами Луцької міської ради.

Відповідно до пункту 13.1 Правил благоустрою м. Луцька контроль за дотриманням Правил покладається на департаменти містобудування та житлово-комунального господарства Луцької міської ради, санепідстанцію м. Луцька та Луцького району, Луцький міський відділ УМВС України у Волинській області, управління Муніципальної поліції Луцької міської ради та на інші уповноважені особи, затвердженні рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради.

Згідно із підпунктом 14.2.1 Правил благоустрою м. Луцька якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, уповноважена контролююча особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою. У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території. Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений. У разі відмови особи отримати припис в графі «Припис одержав» робиться про це запис.

Отже, Департамент МВ наділений повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил благоустрою м. Луцька, при цьому, складення припису (як офіційного документу, обов`язкового до виконання) уповноваженою особою може бути здійснено за результатами перевірки, під час якої виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою.

Крім того, рішення про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд приймається Виконкомом за наявності таких умов та підстав: тимчасові споруди розміщені (встановлені або збудовані) без відповідної, оформленої в установленому порядку дозвільної документації, з відхиленням від проекту, а відтак вважаються самочинно розміщеними тимчасовими спорудами; використання земельної ділянки під ці споруди класифікується як самовільне зайняття/захоплення землі; особа, що здійснила самовільне встановлення тимчасових споруд, не здійснила демонтаж у визначені приписом строки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що в оскаржуваному приписі від 19.10.2020 № 0628 відсутні дані про те, що він складений за результатами перевірки. При цьому, відповідач не надав суду жодних документів (наказу, направлення, посвідчення тощо) на підтвердження самого факту проведення 19.10.2020 перевірки та повноважень інспектора ОСОБА_6 на проведення такої перевірки та складання припису.

Суд відхиляє покликання представників відповідачів на звернення мешканців сусіднього будинку як на підставу складення оскаржуваного припису в порядку реагування на звернення, оскільки в оскаржуваному приписі відсутнє покликання на вказані звернення.

В оскаржуваному приписі від 19.10.2020 зазначено про вчинення позивачем ОСОБА_1 порушення підпункту 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька у вигляді встановлення паркану на території загального користування.

Проте, на підтвердження вчинення позивачем такого порушення відповідач не надав належних та допустимих доказів.

Суд звертає увагу, що позивач надав документи, які підтверджують право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 , набуте у порядку спадкування, зокрема, свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.09.2011 (а. с. 34), та документи, що стосуються надання земельної ділянки для індивідуального будівництва, технічної інвентаризації домоволодіння (а. с. 10-33). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21.04.2016, у справі № 161/3521/15-ц встановлено належність на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку по АДРЕСА_2 , надвірних будівель та споруд, в т. ч. огорожі (а. с. 36-43).

Стосовно земельної ділянки суд зазначає, що рішенням Луцької міської ради від 28.05.2014 № 60/59 «Про надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 » надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 (а. с. 35), при цьому, з листа управління земельних ресурсів Луцької міської ради від 01.10.2020 № 28-9/667 вбачається, що належним чином розроблена документація із землеустрою ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 в управління не надходила, жодних проектів рішень щодо земельної ділянки управління не готувало та не вносило на розгляд ради питання щодо надання у власність земельної ділянки (а. с. 82-83).

Разом з тим, зазначені документи лише вказують на те, що рішення міської ради про передачу позивачу у власність земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_1 не приймалося. Проте, жодних доказів самовільного використання земельної ділянки позивачем суду не надано, відповідач не спростував пояснення та надані позивачем докази про те, що ОСОБА_1 разом із правом власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 отримав право безстрокового (постійного) користування відповідною земельною ділянкою.

З матеріалів справи, зокрема, судових рішень у справах № 161/3521/15-ц (а. с. 36-46), № 161/10098/18 (а. с. 109-113), витягу з протоколу № 7 засідання постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру Луцької міської ради від 01.12.2017 (а. с. 107), також чітко вбачається наявність тривалого спору між власниками будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 щодо самочинного будівництва окремих об`єктів та меж земельних ділянок.

Отже, на думку суду, відповідачі у даній справі належними та допустимими доказами не довели наявність у діях позивача ОСОБА_1 порушень підпункту 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька (у вигляді встановлення паркану на території загального користування), позаяк суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту незаконного користування позивачем земельної ділянки, на якій розміщено паркан, та його незаконного встановлення.

Суд також вважає, що з огляду на наявність тривалого спору між власниками будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 щодо самочинного будівництва окремих об`єктів та меж земельних ділянок, питання щодо правомірності розташування паркану та можливості його демонтажу (у порядку усунення права користування земельною ділянкою) необхідно вирішувати між власниками вказаних будинків в судовому порядку, а до повноважень Департаменту МВ не входить вирішення земельних спорів.

Крім того, суд не бере до уваги доводи представників відповідачів про те, що припис не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не порушує прав та інтересів позивача, виходячи з такого.

За змістом підпункту 14.2.1 Правил благоустрою м. Луцька припис є офіційним документом, який обов`язковий для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою. Відповідно до частини першої статті 34 Закону № 2807-IV Правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Отже, оскільки Правила благоустрою м. Луцька є нормативно-правовим актом, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту, а підпунктом 14.2.1 Правил благоустрою м. Луцька чітко вказано на обов`язковість до виконання припису, тому суд виходить з того, що оскаржуваний припис від 19.10.2020 № 0628 породжує певні обов`язки у позивача, а тому може бути оскаржений в судовому порядку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний припис від 19.10.2020 № 0628 прийнятий з порушенням підпункту 14.2.1 Правил благоустрою м. Луцька, позаяк відповідач належними та допустимими доказами не довів, що вказаний припис було складено з дотриманням встановленого порядку (за результатами перевірки) та уповноваженою на це особою, а також не довів вчинення позивачем зафіксованого приписом порушення підпункту 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька, у зв`язку із чим, виходячи з наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного припису підлягають до задоволення.

Крім того, оскільки відповідачами не доведено вчинення позивачем зафіксованого приписом порушення підпункту 2.5.5.1.13 Правил благоустрою м. Луцька, а прийняттю рішенню Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 «Про демонтаж конструкцій на АДРЕСА_1 » передувало складення припису від 19.10.2020 № 0628, який суд визнав протиправним та скасував, тому необхідно дійти висновку про те, що вказане рішення Виконкому винесено безпідставно.

Суд також звертає увагу, що за приписами підпункту 9.3.5 Правил благоустрою м. Луцька рішення про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд приймається Виконкомом, зокрема, за наявності такої умови: особа, що здійснила самовільне встановлення тимчасових споруд, не здійснила демонтаж у визначені приписом строки.

Приписом від 19.10.2020 № 0628 (при цьому, докази належного вручення цього припису позивачу до суду не надані, з чого неможливо встановити дату ознайомлення з приписом позивача) встановлено строк для усунення порушень до 24.10.2020 (а. с. 77), проте до закінчення цього строку, а саме 21.10.2020 Виконком прийняв оскаржуване рішення № 619-1 «Про демонтаж конструкцій на АДРЕСА_1 », чим не дотримав вимог підпункту 9.3.5 Правил благоустрою м. Луцька.

Отже, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Виконкому від 21.10.2020 № 619-1 «Про демонтаж конструкцій на АДРЕСА_1 ».

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в загальній сумі 1681,00 грн., сплачений квитанцією від 12.11.2020 № 0.0..1 (а. с. 63-64), по 840,80 грн. з кожного з відповідачів.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати припис Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради від 19 жовтня 2020 року № 0628.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради «Про демонтаж конструкцій на АДРЕСА_1 » від 21 жовтня 2020 року № 619-1.

Стягнути з Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 17, ідентифікаційний код 39985748) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з Виконавчого комітету Луцької міської ради (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 19, ідентифікаційний код 04051327) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх