Справа № 640/1394/19
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2021 року м. Київ № 640/1394/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до 1. Міністерства оборони України,
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач 1, МОУ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі по тексту відповідач 2, Черкаський ОВК), в якому просив:
- допустити рішення до негайного виконання;
- зобов`язати надати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 19 вересня 2016 року у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби; бездіяльність МОУ є формою відмови позивачу у призначенні спірної допомоги; в порушення вимог законодавства МОУ не розглянуло у місячний строк заяву позивача та не прийняв жодного рішення; ОВК вчинено бездіяльність щодо призначення позивачу спірної допомоги шляхом повної пасивності замість системного вимагання від МОУ дотримання прав позивача на спірну допомогу.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/1394/19 за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження) на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
МОУ у відзиві на позовну заяву проти позову заперечило, посилаючись на те, що інвалідність позивачу вперше встановлено через 27 років з моменту звільнення зі строкової служби; позивачем не додано до заяви копію документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Черкаським ОВК надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що він не погоджується із заявленими позовними вимогами з підстав, зазначених МОУ у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 квітня 2019 року у задоволенні клопотання відповідача 2 про розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін відмовлено.
Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до витягу із протоколу №4964 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 23 грудня 2015 року поранення позивача (контузія) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно довідки до акта МСЕК серії 12 АА №532124 ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності 19 вересня 2016 року внаслідок поранення (контузії) та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; довідка видана 10 жовтня 2016 року.
Позивач звернувся із заявами до Міністра оборони України про розгляд наданих до Черкаського ОВК документів та прийняти рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги, до Міністра оборони України через військового комісара Черкаського ОВК про направлення пакету документів до Міністра оборони України разом з висновком для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
Вважаючи протиправними бездіяльність МОУ щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби та бездіяльність Черкаського ОВК щодо відсутності вимоги до МОУ щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Положеннями пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 вказаного Закону встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно з частиною першою статті 23 Закону № 2011-XII фінансове забезпечення витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік для Міністерства оборони України, розвідувальних органів України та інших центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування та правоохоронні органи, інших джерел, передбачених законом.
Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами (далі розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку № 975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Пунктами 10 та 11 Порядку №975, що діяв на дату подання позивачем заяв, визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що Черкаський ОВК, як уповноважений орган, у межах спірних правовідносин зобов`язаний у 15-денний термін з дня реєстрації всіх документів, визначених пунктом 11 Порядку №975, направити подані позивачем для призначення одноразової грошової допомоги документи до МОУ разом із своїм висновком щодо виплати одноразової грошової допомоги (наявності чи відсутності підстав). Норми Закону № 2011-XII та Порядку №975 не містять винятків щодо виконання цього обов`язку та не наділяють військовий комісаріат відмовляти у направленні документів.
При цьому, питання наявності підстав для призначення одноразової грошової допомоги вирішується виключно МОУ, яким і приймається відповідне рішення (про призначення або відмову у призначенні), а військовий комісаріат направляє МОУ свій рекомендаційний висновок з цього питання (разом із документами) та за наслідками розгляду документів МОУ повідомляє заявника про мотиви відмови (у випадку прийняття міністерством рішення про відмову у призначенні допомоги) або видає наказ про виплату допомоги (у випадку прийняття міністерством рішення про призначення допомоги).
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, якими б підтверджувалося направлення Черкаським ОВК документів позивача до МОУ для вирішення питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги як і відсутні докази реагування відповідачів на подані позивачем заяви щодо призначення йому одноразової грошової допомоги в межах спірних відносин.
В свою чергу, з наданих до суду копій заяв, поданих позивачем до відповідачів, неможливо встановити, чи подавався позивачем повний перелік документів відповідно до пункту 11 Порядку №975, оскільки зазначені заяви не містять повного переліку додатків, а лише зазначено про наявність додатків на 9 аркушах, що, в свою чергу, унеможливлює встановлення факту надання ОСОБА_1 всіх необхідних для направлення Черкаським ОВК документів до МОУ.
При цьому, Черкаським ОВК вказано про ненадання позивачем документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
При цьому, матеріали справи не містять жодних пояснень позивача та доказів, якими б підтверджувалася наявність у нього та, відповідно, подання разом із заявами до відповідачів документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
З урахуванням викладеного, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів наявності та, відповідно, подання позивачем разом із заявами документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відсутня можливість встановити факт подання позивачем повного пакету документів, визначених порядком №976, суд вважає, що у діях Черкаського ОВК відсутні ознаки бездіяльності в межах спірних відносин.
Крім того, суд зазначає, що положеннями чинного на момент виникнення спірних відносин законодавства не передбачено формування вимоги до МОУ в частині призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
При цьому, судом не розглядається питання щодо наявності чи відсутності у позивача права на отримання спірної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності поза межами визначеного строку, оскільки відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України захисту підлягає лише порушене право та законні інтереси, проте, матеріали справи не містять доказів порушення прав та законних інтересів позивача, зокрема, відповідачами не відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав відсутності у позивача права на отримання спірної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності поза межами визначеного строку.
Також суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, заявлених до МОУ, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідні документи позивача надійшли до нього з військового комісаріату у встановленому законом порядку із висновком військового комісаріату щодо виплати одноразової грошової допомоги, а тому підстави для розгляду питання призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги були відсутні. Отже, позов у частині позовних вимог, заявлених до Міністерства оборони України є передчасним.
Також суд зазначає про відсутність правових підстав для застосування положень статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України в частині звернення рішення до негайного виконання, оскільки частиною другою статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено виключний перелік рішень, які може бути допущено до негайного виконання, а саме, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення:
1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті;
2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;
3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства;
4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.
У відповідності до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень суд може під час ухвалення рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведено правомірність їх поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.
На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя Н.А. Добрівська