Справа № 480/2421/20
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2021 р. Справа № 480/2421/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П. ,
представника позивача - Кисельова В.М.,
представника відповідача - Лисиці Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД "ІВОЛЖАНСЬКІ ВОДИ" до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю Завод Іволжанські води (далі - позивач, ТОВ Завод Іволжанські води) звернулося до суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач, Управління Держпраці у Сумській області), в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ 269/1827/АВ/П/ТД-ФС від 17.03.2020, винесену начальником Управління Держпраці у Сумській області Семенов Ю.Д., якою на ТОВ Завод Іволжанські води накладено штраф у розмірі 802 910,00 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 22.10.2019 уповноваженими особами відповідача було проведено інспекційне відвідування ТОВ Завод Іволжанські води за адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , з питань належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в т.ч. з неповнолітніми, за результатами якого складено акт інспекційного відвідування, на підставі якого прийнято постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 802910,00грн. за порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України.
Однак, позивач вважає, що вказане інспекційне відвідування є безпідставним і незаконним, оскільки жодної із наведених у ст. 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності та у п.5 Порядку №823 підстави для проведення інспекційного відвідування не існувало, керівника та уповноважених осіб позивача про проведення позапланової перевірки повідомлено не було, перевірку було проведено не за місцезнаходженням позивача, а за місцем, до якого позивач не має ніякого відношення.
Про вказані обставини перевіряючим особам було повідомлено директором позивача, але відповідачем вказані пояснення не були взяті до уваги при винесенні оскаржуваної постанови. При цьому, позивач був позбавлений можливості до початку перевірки перевірити наявність і законність підстав для її перевірки, а також позбавлений можливості реалізації своїх прав передбачених ст. 10 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відтак, твердження та висновки про причетність позивача до діяльності підприємства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також про залучення позивачем працівників до виробничої діяльності без укладення трудових договорів, які були зроблені посадовими особами відповідача у акті інспекційного відвідування та у оскаржуваній постанові про накладення штрафу, є необґрунтованими та не можуть бути законною підставою для накладення на позивача штрафу за правопорушення, до якого позивач не має ніякого відношення, а тому постанова про накладення штрафу є протиправною, ухваленою з порушенням вимог чинного законодавства та без з`ясування всіх необхідних обставин та такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 21.04.2020 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.05.2020 (т.1, а.с.61,66), що було відкладено за клопотанням представника відповідача на 10.08.2020 (т.1, а.с.107), в якому, в свою чергу, неодноразово оголошувались перерви, за клопотанням позивача до 19.08.2020 (т.1 а.с.134-135), а за клопотанням сторін до 04.09.2020 (т.1, а.с.172), у зв`язку з витребуванням додаткових доказів у позивача до 29.09.2020 (т.1, а.с.188), та за клопотанням представника відповідача до 12.10.2020 (т.1, а.с.234).
Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі та вважаючи, що відсутні підстави для визнання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ269/1827/АВ/П/ТД-ФС від 17.03.2020 протиправною та такою, що підлягає скасування, подав відзив на позовну заяву (т.1, а.с.70-72), в якому вказав, що в ході інспекційного відвідування не було надано документів, які підтверджують належне оформлення працівників з ТОВ Завод Іволжанські води, та встановлено, що ТОВ Завод Іволжанські води фактично допущено до роботи таких 17 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги частини першої та третьої статті 24 КЗпП України.
Щодо ненадання наказу про проведення інспекційного відвідування зазначив у відзиві, що законодавчо встановленої вимоги щодо надання наказу на проведення інспекційного відвідування під час його проведення суб`єкту господарювання не передбачено. В направленні на проведення інспекційного відвідування №21/СМ269 вказано, що підставою проведення інспекційного відвідування є п.п.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №823 Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Тому, посилання позивача на відсутність підстави є необґрунтованим.
Також щодо тверджень позивача стосовно проведення інспекційного відвідування не за місцезнаходженням позивача, а за місцем, до якого позивач не має ніякого відношення ( АДРЕСА_2 ), відмітив, що відповідно до інформації Головного Управління Держпродспоживслужби в Сумській області, на їх адресу 23.12.2019 надійшло звернення від директора ТОВ Завод Іволжанські води про державну реєстрацію потужностей за адресою: АДРЕСА_1 , з видом господарської діяльності - виробництво та розлив мінеральної природної столової та питної фасованої, виробництво безалкогольних напоїв та пива в асортименті та їх реалізація. Наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №1373-ОД від 24.12.2019 дане підприємство внесено в Державний реєстр потужностей операторів ринку.
Також, відповідно до Реєстру дозволів на спеціальне водокористування ТОВ ЗАВОД ІВОЛЖАНСЬКІ ВОДИ має дозвіл на спеціальне водокористування №265/СМ/49д-18 від 12.09.2018, строк його дії з 12.09.2018 по 12.09.2021, мета водокористування питні та санітарно-гігієнічні, виробничі потреби. Тому, зазначаючи, що ТОВ Завод Іволжанські води не має ніякого відношення до адреси АДРЕСА_1 , є нічим іншим як введення суду в оману.
Представник позивача, вважаючи наведені у відзиві на позовну заяву заперечення та твердження відповідача необґрунтованими, подав заперечення на відзив (т.1, а.с.137-171), в якому просив суд позовні вимоги задовольнити. Так, вказав, що наявність у позивача дозволу на спеціальне водокористування №265/49д-18 від 12.09.2018, використання яких у виробничій діяльності планує суб`єкт господарювання, а також державна реєстрація виробничих потужностей за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наказом ГУ Держпродспоживслужби в Сумській області №1373-ОД від 24.12.2019, ніяким чином не підтверджують факт здійснення суб`єктом господарювання господарської діяльності з використанням цих потужностей. Свою господарську діяльність на виробничих потужностях за адресою: АДРЕСА_1 , позивач розпочав лише у лютому 2020р., а всі процеси та спірні відносини, що відбувалось та існували на підприємстві до лютого 2020р. не мають до позивача ніякого відношення.
Позивач не є власником виробничих потужностей, не є власником виробничих приміщень та обладнання, на момент проведення перевірки ніякої виробничої діяльності на виробничих потужностях у с. Іволжанське не здійснював і відповідач жодним належним доказом іншого не довів.
Крім того, у позивача був відсутній (і відсутній до цього часу) Спеціальний дозвіл на користування надрами, який дозволяє видобування мінеральних столових вод Іволжанського родовища - аукціон з продажу Спеціального дозволу на користування надрами відбувся лише 05.06.2020р., переможцем аукціону стало ТОВ Іволжанське джерело (ідент. код 43481263, м. Суми, вул. Героїчна, 38), а тому будь-яка діяльність із видобування питної води мала б для позивача негативні наслідки у виді кримінальної відповідальності за видобуток води без дозвільних документів.
При цьому, лише з 03.02.2020 позивач розпочав господарську діяльність на підприємстві у с. Іволжанське, яка полягала у отриманні необхідної дозвільної документації та у організації виробництва, а саме: налагодження та перевірка виробничих потужностей, отримання зразків питної води та проведення їх випробувань, випуск пробних партій продукції та отримання сертифікатів, проведення повірки лічильників води на свердловинах, після чого виробничу діяльність було зупинено до моменту отримання Спеціального дозволу на користування надрами.
Стосовно осіб, які знаходились на території підприємства під час проведення перевірки, вкотре наголосив, що всі такі особи не мали і не мають ніякого відношення до підприємства позивача.
Також представниками сторін подавалися додаткові пояснення. Так, зокрема, представник відповідача подав додаткові пояснення, в яких вказав, що позивач є власником виробничих приміщень за адресою АДРЕСА_1 , є оператором ринку харчових продуктів, має дозвіл на спеціальне водокористування за адресою АДРЕСА_1 , споживає значні (промислові) обсяги електроенергії за адресою АДРЕСА_1 , що є беззаперечними доказами здійснення господарської діяльності ТОВ Завод Іволжанські води із залученням працівників без належного оформлення, що і було зафіксовано актом інспекційного відвідування №СМ269/1827/АВ від 28.01.2020 року за адресою АДРЕСА_1 (т.1, а.с.174-175).
Представник позивача в додаткових поясненнях вказав стовно посилань відповідача на споживання ТОВ Завод Іволжанські води значних обсягів споживання електричної енергії, що у період з вересня по жовтень 2019 року виробничі потужності незаконно утримувало ТОВ Завод Еко-Продукт і самовільно їх використовувало, у той час як позивач, намагаючись налагодити та розпочати власне виробництво, у цей період вирішував спірні питання з ТОВ Енера Суми і, як виявилось пізніше, отримав від цього значні збитки, оскільки довелось взяти на себе зобов`язання виплатити борг ТОВ Завод Еко-Продукт та оплачувати електроенергію, незаконно спожиту останнім у період з червня по вересень 2019 року. Відтак, позивач вважає доводи та заперечення відповідача з цього приводу необґрунтованими та такими, що не мають відношення як до результатів проведеного ним інспекційного відвідування, так і до матеріалів справи.
За заявою позивача (т.1, а.с.111-112) ухвалою суду від 04.06.2020 було забезпечено позов та зупинено дію постанови Управління Держпраці в Сумській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ 269/1827/АВ/П/ТД-ФС від 17.03.2020 до набрання законної сили судового рішення у даній справі (т.1 а.с.117-118).
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 12.10.2020, підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.11.2020 (т.1 а.с.236-237).
В судових засіданнях 03.11.2020, 23.11.2020, 10.12.2020, 11.02.2021, 15.03.2021, 13.04.2021, 13.05.2021 та 08.06.2021 неодноразово оголошувалися перерви у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів у сторін та викликом свідків (т.1 а.с.239-240, т.2 а.с.23, 25-26, 32-36, 61, 66-67, 70-71, 87-89).
Судове засідання призначено на 17.06.2021 (т.2 а.с.87-89).
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові, запереченні на відзив та додаткових поясненнях.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 ), ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), ОСОБА_14 (далі - ОСОБА_14 ), ОСОБА_17 (далі - ОСОБА_17 ), ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_18 (далі - ОСОБА_18 ), ОСОБА_11 (далі - ОСОБА_11 ), дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
В судовому засіданні встановлено, що ТОВ Завод Іволжанські води 16.03.2018 зареєстровано як юридична особа із зазначенням місцезнаходження: АДРЕСА_3 , основним видом діяльності якого є, зокрема, код КВЕД 11.07 "Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки". Також, позивачу видано дозвіл на спеціальне водокористування №265/49д-18 від 12.09.2018 для водозабору з 2 артсвердловини, що розташовані по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.140-143), а наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №1373-ОД від 24.12.2019 ТОВ Завод Іволжанські води внесено в Державний реєстр потужностей операторів ринку (т.1, а.с.144-145).
Управлінням Держпраці у Сумській області на підставі ст.259 КЗпП України, п.п.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, видано наказ про проведення інспекційного відвідування №98 від 22.01.2020, для проведення інспекційного відвідування ТОВ Завод Іволжанські води, юридична адреса: АДРЕСА_4 , адреса здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.73).
На підставі вказаного наказу було оформлено направлення №21/СМ269 від 22.01.2020 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання ТОВ Завод "Іволжанські води" у період з 22.01.2020 по 28.01.2020 (т.1 а.с.7, 74).
Відповідно до наказу та направлення контролю підлягали питання додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, у тому числі з неповнолітніми.
В період з 22.01.2020 по 28.01.2020 було проведено інспекційне відвідування ТОВ Завод "Іволжанські води", юридична адреса: АДРЕСА_4 , адреса здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , в ході якого позивачу направлено вимогу про надання/поновлення документів №СМ 269/1827/НД від 22.01.2020 (т.1 а.с.8-9, 75-76), та за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №СМ 269/1827/АВ від 28.01.2020 (т.1 а.с.10-14), яким встановлено, що ТОВ Завод "Іволжанські води" фактично допущено до роботи 17 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, чим, на думку інспекторів, порушено вимоги ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України.
06.02.2020 інспекторами праці Управління Держпраці у Сумській області було складено припис про усунення виявлених порушень №СМ 269/1827/АВ/П, в якому було зазначено встановлене при перевірці порушення позивачем ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, та яким директора ТОВ Завод Іволжанські води ОСОБА_17 зобов`язано забезпечити дотримання вимог ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України у строк до 19.02.2020 (т.1, а.с.15-16).
Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті інспекційного відвідування, позивачем було подано зауваження до акту (т.1 а.с.19, 101), за результатами розгляду яких Управлінням Держпраці у Сумській області листом від 05.02.2020 залишив в силі висновки, викладені в акті інспекційного відвідування ТОВ Завод Іволжанські води від 28.01.2020 №СМ 269/1827/АВ (т.1, а.с.102).
22.01.2020 інспекторами праці Управління Держпраці у Сумській області було надано пояснення ОСОБА_17 , згідно яких ТОВ Завод Еко-продукт припинило свою діяльність за вищевказаною адресою з вересня 2019 року, а ТОВ Завод Іволжанські води діяльність не починав, зазначив, що в штаті ТОВ Завод Іволжанські води крім директора співробітників нема. Також, зазначив, що ТОВ Завод Іволжанські води створено в березні 2018 року і він погодився бути директором даного підприємства на добровільній основі до запуску підприємства (т.1, а.с.77).
Також 23.01.2020 ОСОБА_17 надав письмові пояснення, де зазначив, що ТОВ Завод Іволжанські води не використовує найману працю, так як не можу отримати право на виробничу діяльність, так як попередній власник та орендар не передав ще згідно рішення суду господарське обладнання та майно. На території заводу перебувають колишні працівники ТОВ «Еко-продукт», який заборгував їм значні кошти по заробітній платі, а тому відмовляється залишати територію заводу. На даному етапі він виконував обов`язки директора ТОВ Завод Іволжанські води як засновник, а з листопада 2019 року вийшов із складу засновників та продовжує виконувати обов`язки директора на добровільних засадах без укладання трудового договору (т.1, а.с.78).
23.01.2020 ОСОБА_17 надав документи, а саме протокол №3 загальних зборів учасників ТОВ Завод Іволжанські води від 22.03.2018, згідно якого ОСОБА_17 володіє 45% статутного капіталу ТОВ Завод Іволжанські води та йому як засновнику ТОВ Завод Іволжанські води надано повноваження необхідні для управління ТОВ Завод Іволжанські води. Також надав акт приймання-передачі частки у статутному капіталі TOB Завод Іволжанські води та договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Завод Іволжанські води від 29.11.2019, згідно яких ОСОБА_17 передав ОСОБА_19 40%, ОСОБА_20 5% частки у статутному капіталі ТОВ Завод Іволжанські води.
Подання ОСОБА_17 таких пояснень та вказаних документів підтверджується актом інспекційного відвідування №СМ 269/1827/АВ від 28.01.2020 (т.1, а.с.10-14).
17.03.2020 відповідачем на підставі акта інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 28.01.2020 №СМ 269/1827/АВ було прийнято постанову №СМ 269/1827/АВ/П-ТД-ФС, якою на ТОВ Завод Іволжанські води накладено штраф у розмірі 802910грн. (т.1 а.с.26-30) за допуск до роботи сторожа 17 осіб без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 №877-V (тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №877-V), заходи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення здійснюються у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Згідно з частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (тут і далі КЗпП України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким порядком, який станом на момент виникнення спірних правовідносин, визначав процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці N81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці N 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" був Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (далі Порядок КМУ №823). Саме у відповідності до вказаного Порядку і було проведено інспекційне відвідування.
Обґрунтовуючи свою позицію представник позивача посилається на відсутність підстав, які стали підставою для проведення інспекційного відвідування.
Суд не може погодитись з такими доводами.
Так, відповідно до п.2, пп.3 п.5 Порядку №823 ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Підставами для здійснення інспекційних відвідувань є серед іншого, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.
Як встановлено судом, у тому числі з копії наказу (т.1, а.с.73) та пояснень представника відповідача, перевірка була призначена на підставі пп.3 п.5 Порядку №823, тобто за рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.
Вказані обставини спростовують доводи позивача з приводу того, що інспекційне відвідування було призначене за відсутності підстав, визначених у п.5 Порядку №823.
Представника позивача також наголошують на тому, що направлення та наказ не були вручені позивачу перед початком перевірки та його не було повідомлено про перевірку. Однак, вказані доводи суд також не приймає до уваги, враховуючи наступне.
Відповідно до ч.5 ст.2 Закону №877-V (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог, зокрема частин першої - четвертої та шостої статті 7 цього Закону. Тобто вимоги ч.5 ст. 7 Закону №877-V (відповідно до якої перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення)) дотримуються відповідачем з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах, як це зазначено у ч.4 ст. 2 Закону №877-V.
У свою чергу, відповідно до п.8 Порядку №823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
Тобто, даною нормою не передбачено вручення копії наказу, в той же час зазначено, що копія направлення надається об`єкту відвідування та вноситься запис про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перед наданням акта для підпису. Як встановлено судом, у тому числі з дослідженого відеозапису, таке направлення разом з вимогою про надання документів, було вручено повноважній особі позивача ще 22.01.2020 (т.1, а.с. 74,75), тобто ще до складання 28.01.2020 акта інспекційного відвідування.
Відтак, зазначені вище доводи представника позивача суд не приймає до уваги.
Також представник позивача стверджує, що перевірка протиправно була проведена не за місцем здійснення господарської діяльності позивача.
Дійсно відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
У свою чергу відповідно до ч.ч.1,2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача є Виробництво безалкогольних напоїв; виробництво мінеральних вод та інших вод, розлитих у пляшки (КВЕД 11.07) (т.1, а.с.48).
Також, 12.09.2018 позивачем, з метою водокористування: забезпечення власних питних і санітарно-гігієнічні та виробничих потреб, було отримано дозвіл на спеціальне водокористування №265/СМ/49д-18 зі строком дії з 12.09.2018 по 12.09.2021, (т.1, а.с.140), в якому зазначено, що фактичне місце здійснення діяльності ТОВ «Завод «Іволжанські води» є саме с.Іволжанське Сумського району, а адреса водозабору з 2 артсвердловин: АДРЕСА_1 .
Крім того, за вказаною ж адресою, за зверненням 23.12.2019 директора ТОВ «Завод «Іволжанські води» про державну реєстрацію потужностей за адресою: АДРЕСА_1 , з видом господарської діяльності - виробництво та розлив мінеральної природної столової та питної фасованої, виробництво безалкогольних напоїв та пива в асортименті та їх реалізація, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №1373-ОД від 24.12.2019 дане підприємство внесено в Державний реєстр потужностей операторів ринку (т.1, а.с.90,144-145).
Відтак, зазначені вище доводи представника позивача щодо призначення перевірки не за місцем провадження господарської діяльності, суд не приймає до уваги.
Водночас, задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.
Підставою для прийняття оскаржуваних рішень стало встановлення відповідачем факту допущення позивачем до роботи 17 осіб без оформлення трудового договору, наказу чи розпорядження власника та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінету Міністрів України.
Дійсно, відповідно до ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абз.5 п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі - Порядок №509) штрафи накладаються на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Відповідно до п.3 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Згідно ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Отже, обов`язковою умовою притягнення роботодавця до відповідальності за порушення ним статті 24 КЗпП України є безпосереднє виявлення під час інспекційного відвідування посадовими особами Держпраці осіб, які виконують трудові функції без належного офіційного оформлення та саме роботодавцем.
Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, стверджує, що ОСОБА_17 (далі ОСОБА_17 ) як директор ТОВ Завод Іволжанські води був допущений до роботи без укладення трудового договору. Даний висновок відповідач робить з посиланням на письмові пояснення ОСОБА_17 , в яких він вказує про те, що з листопада 2019р. він виконує обов`язки директора на добровільних засадах без укладення трудового договору (т.1, а.с.78), а також на те, що згідно акта приймання-передачі частки у статутному капіталі TOB Завод Іволжанські води та договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Завод Іволжанські води від 29.11.2019, ОСОБА_17 передав ОСОБА_19 40%, ОСОБА_20 5% частки у статутному капіталі ТОВ Завод Іволжанські води.
У той же час відповідачем не було взято до уваги інших обставин, які були повідомлені даною особою, та не надано аналізу наданим ОСОБА_17 документам. Так, як вбачається з акта інспекційного відвідування, ОСОБА_17 , було надано, крім іншого протокол № 3 загальних зборів учасників ТОВ Завод Іволжанські води від 22.03.2018, згідно якого ОСОБА_17 надано повноваження необхідні для управління ТОВ Завод Іволжанські води. Також під час інспекційного відвідування встановлено, та це зазначено в акті (т.1, а.с.12зворот), що ОСОБА_17 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент перевірки значиться керівником ТОВ Завод Іволжанські води. При цьому будь-якого іншого протоколу Загальних зборів учасників ТОВ Завод Іволжанські води, чи інших доказів, які б підтверджували те, що ОСОБА_17 після передачі своєї частки у статутному капіталі був позбавлений повноважень керівника позивача, ні під час інспекційного відвідування, ні суду надано не було.
Частинами першою та третьою статті 237 Цивільного кодексу України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Згідно з частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.
Відповідно до частин першої та третьої статті 99 Цивільного кодексу України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.
Аналогічні положення містить Господарський кодекс України.
Так ч.ч.1,2,3 ст.65 Господарського кодексу України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.
Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.
Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.
За приписами частини п`ятої статті 65 Господарського кодексу України керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.
Крім того, Конституційний Суд у Рішенні від 12.01.2010 (№1-рп/2010) у справі №1-2/2010 вказав, що зміст положень частини третьої статті 99 Цивільного кодексу треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення. Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.
Відтак, відносини, які виникли при виконанні функцій директора підприємства на виконання рішення компетентного (уповноваженого) органу товариства, без укладання трудового договору (контракту), є корпоративними, а отже, відсутній обов`язок укладати трудовий договір. При цьому в судовому засіданні суду не надано будь-якого рішення компетентного (уповноваженого) органу товариства про відсторонення ОСОБА_17 станом на момент проведення інспекційного відвідування від виконання обов`язків керівника, доказів про внесення будь-яких змін до відомостей про юридичну особу в частині зміни керівництва як станом на момент проведення перевірки так і на момент подачі позову, відповідачем суду не надано. ОСОБА_17 станом і на момент подачі позову згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значився керівником ТОВ «Завод «Іволжанські води» (т.1, а.с.48-49). Саме на ОСОБА_17 як на директора, відповідач, покладав обов`язок виконання припису про усунення виявлених порушень (т.1, а.с.15-16). Більше того, продовжуючи виконувати свої обов`язки як керівника, саме ОСОБА_17 31.01.2020 було затверджено штатний розклад підприємства позивача, який вводився в дію з 01.02.2020 (т.1, а.с.146), прийнято на роботу працівників (т.1, а.с.146-153) та про прийняття на роботу яких було повідомлено органи Державної податкової служби (т.1, а.с.103).
Таким чином, в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт порушення позивачем вимог ст. 24 КЗпП України в частині допуску до роботи без оформлення трудового договору ОСОБА_17 , а тому постанова відповідача в цій частині не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправною та підлягає скасуванню.
Що стосується обставин допуску до роботи без оформлення трудового договору таких осіб як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , суд зазначає наступне.
Як вже зазначалось вище 12.09.2018 позивачем, з метою водокористування: забезпечення власних питних і санітарно-гігієнічні та виробничих потреб за адресою: АДРЕСА_1 , було отримано дозвіл на спеціальне водокористування №265/СМ/49д-18 зі строком дії з 12.09.2018 по 12.09.2021 (т.1, а.с.140) та за вказаною ж адресою, наказом Головного управління Держпродспоживслужби в Сумській області №1373-ОД від 24.12.2019 дане підприємство внесено в Державний реєстр потужностей операторів ринку (т.1, а.с.90,144-145).
Водночас, у судовому засіданні встановлено, що за даною адресою у тому числі і станом на момент здійснення інспекційного відвідування значилось зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і товариство з обмеженою відповідальністю «Завод «Еко-продукт» (далі ТОВ «Завод «Еко-продукт» (т.1, а.с.46).
Дійсно на адресу відповідача директором ТОВ «Завод «Еко-продукт» надіслано листа від 27.01.2020, в якому ТОВ «Завод «Еко-продукт» повідомило, що з 11.06.2019 та по теперішній час підприємство не веде господарської діяльності з виробництва чи продажу питної та мінеральної води, напоїв безалкогольних та пива, а всіх працівників було звільнено (т.1, а.с.91-100).
Посилаючись на вказані обставини, а також на листи АТ «Сумиобленерго», у тому числі щодо обсягів споживання електроенергії з липня 2019р. (т.1, а.с.176,177) представник відповідача стверджує, що саме позивач має все необхідне для провадження господарської діяльності та здійснює господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 .
Однак, посилання представника відповідача на листи АТ «Сумиобленерго», отримані вже в травні та серпні 2020р., суд не приймає до уваги, оскільки вони не були покладені в основу оскаржуваної постанови та на момент прийняття оскаржуваної постанови, відповідачем взагалі не надавалась оцінка даним обставинам.
Крім того, як вказані обставини так і отримання дозволу на спеціальне водокористування №265/СМ/49д-18 зі строком дії з 12.09.2018 по 12.09.2021 (т.1, а.с.140) та включення позивача до Державного реєстру потужностей операторів ринку (т.1, а.с.90,144-145), не може свідчити про те, що саме позивачем як роботодавцем було допущено до роботи вказаних вище осіб.
Під час здійснення відеозапису інспекційного відвідування дійсно деякі свідки на пряме запитання інспекторів, чи працюють вони на ТОВ Завод Іволжанські води, надавали ствердну відповідь.
Водночас, як в акті перевірки, так і в оскаржуваній постанові, відповідачем не зазначено, або ж вказано невірно, прізвище, ім`я, по батькові всіх осіб, які як вважає Управління Держпраці у Сумській області в порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України позивачем допущено до роботи працівників без укладення трудового договору.
У той же час, після складання акта інспекційного відвідування керівництвом підприємства позивача, були відібрані пояснення від осіб, які перебували на території заводу в день перевірки, що узгоджується і з поясненнями свідка ОСОБА_11 , допитаної в судовому засіданні, та в яких особи зазначали, що жодного відношення до ТОВ «Завод «Іволжанські води» вони не мають, при цьому, більшість з них є колишніми працівниками ТОВ «Завод «Еко-продукт», та з якими останній не розрахувалося по заробітній платі, однак, обіцяли розрахуватись. На заводі вони вели постійне чергування. Деякі з них були присутні для виконання певних робіт за проханням знайомих та із сподіванням, що згодом вони будуть працевлаштовані. (т.1, а.с.32-45).
Однак, повноважною особою відповідача при прийнятті оскаржуваної постанови взагалі не було надано жодної оцінки даним поясненням, у тому числі і в частині встановлення даних (прізвища, ім`я по-батькові) вказаних осіб.
Разом з тим, допитані в судовому засіданні, зокрема, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , підтвердили написані ними письмові пояснення. Вказали, що вони працювали на ТОВ «Завод «Еко-продукт», та влітку 2019р. були звільнені, однак, підприємство не розрахувалось, як з ними так і з іншими працівниками по заробітній платі, а тому вони ходили і далі на підприємство так як обіцяли з ними згодом розрахуватись. При цьому, працівниками, навіть після звільнення здійснювався розлив води, яку за вказівкою керівництва ТОВ «Завод «Еко-продукт» забирали машинами.
Також ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 01.04.2020 (т.1, а.с.171), в межах кримінального провадження, відкритого за фактом використання підроблених накладних про походження товарів від ТОВ «Завод «Еко-продукт» та за фактом здійснення службовими особами цього підприємства видобутку води без довільних документів, було накладено арешт на майно в ТОВ «Завод «Еко-продукт», вилучене 26.03.2020 серед якого, крім 1282 пластикові пляшки з водою, було накладено арешт на вилучено наступне майно ТОВ «Завод «Еко-продукт»: змінне завдання датою 26.03.2020, 10.09.2019, 09.00.2019, табелі обліку робочого часу за серпень 2019р., жовтень 2019, бланки з одного боку якого мається напис: «змінне завдання», з іншого боку накладні від 17.12.2019, 20.12.2019, 16.12.2019, журнали здоров`я з записами за лютий, березень 2020р.
Тобто були вилучені докази (виходячи з записів, які велися), які стосуються діяльності ТОВ «Завод «Еко-продукт», у тому числі, як після звільнення працівників, на чому наполягало ТОВ «Завод «Еко-продукт» (т.1, а.с.91), так і після інспекційного відвідуванні у січні 2020р. підприємства позивача .
А відтак, в судовому засіданні не було підтверджено того факту, що особи, які зафіксовані під час інспекційного відвідування на відеозаписі, були залучені саме позивачем, а не іншим підприємством, яке продовжувало бути зареєстрованим за спірною адресою.
Будь-яких належних доказів на спростування зазначеного відповідачем надано не було, перевірку ТОВ «Еко-продукт» відповідач по даним обставинам в цей період не проводив та таких доказів суду не надано.
Дійсно, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 (в акті зазначено як ОСОБА_3 ) вказував, що на роботу його привела дружина ОСОБА_21 , яка під час перевірки також була на заводі. Під час перевірки хтось з своїх сказав (але не пам`ятає хто саме, але це точно був не ОСОБА_17 ), що для перевіряючих вони не працюють. Вказав, що він і раніше працював на завод, але не офіційно. Раніше це було ТОВ «Завод «Еко-продукт», а зараз ТОВ «Завод «Іволжанські води», саме куди його згодом і було офіційно працевлаштовано.
Однак, суд критично відноситься до пояснень даного свідка в частині твердження його працевлаштування саме підприємством позивача, оскільки пояснення свідка не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно до яких даний свідок був працевлаштований на ТОВ «Завод Іволжанської води», а не на підприємство позивача, на чому саме наполягав свідок (т.2, а.с.92,93), що не може свідчити про повне знання всіх обставин його працевлаштування. Крім того, свідок стверджував, що під час перевірки була присутня і його дружина ОСОБА_21 , однак, на відеозаписі, дослідженого в судовому засіданні, її зафіксовано не було.
Водночас, свідок пояснював, що він самостійно визначив, де він буде працювати, оскільки зі слів дружини, знав, де не вистачає людей. ОСОБА_17 особисто йому гроші за роботу не платив та робоче місце не визначав.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_22 пояснив, що він раніше працював на ТОВ «Завод «Еко-продукт» охоронником та в 2019р. був звільнений. Після звільнення він продовжував ходити на роботу, за яку отримував гроші в конторі, де було ТОВ «Завод «Еко-продукт». В його обов`язки, серед іншого, входило записувати у відповідному журналі в`їзди автомобілів. Проте, свідок не міг з впевненістю пояснити, хто саме йому визначав робоче місце.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомляла, що вона на заводі ТОВ «Завод «Еко-продукт» працювала багато років, однак, ТОВ «Завод «Еко-продукт» їй гроші не виплачувало, та в травні-червні 2019р. ОСОБА_17 зібрав всіх і пообіцяв, що прийме всіх по переводу. Однак, її в той день не було на роботі. Згодом вона звільнилась, однак, продовжувала ходити на роботу. Періодично виплачували кошти. Однак, ОСОБА_17 особисто їй не визначав обсяг роботи та особисто гроші не виплачував.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 пояснювали, що жодного відношення до ТОВ «Завод «Іволжанські води» вони не мають. Раніше працювали на ТОВ «Завод «Еко-продукт», який заборгував їм заробітну плату. Після звільнення вони продовжували ходити на завод із сподіванням, що завод з ними розрахується. У цей період, в тому числі на момент перевірки, вони самі визначали обсяг роботи та здійснювали чергування щоб уберегти майно заводу від розкрадання. Також вони здійснювали розлив залишків води, яку періодично приїжджали та забирали машини за вказівками колишнього керівництва. Періодично виплачували по 100-200грн.
Вказані пояснення узгоджуються з письмовими поясненнями, які свідки давали на ім`я начальника Управління Держпраці в Сумській області, в яких вказували, що жодних відносин з підприємством позивача не мають та раніше працювали на ТОВ «Завод «Еко-продукт», який не розрахувався по заробітній платі.
Також дані пояснення узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_17 , який зазначав, що підприємство позивача до лютого 2020р. ще не працювало. Він їздив на завод, оскільки є засновником ТОВ «Фонтан» майно якого перебувало в оренді ТОВ «Завод «Еко-продукт». Тому він для перевірки схоронності цього майна приїздив майже кожного дня.
Вказане узгоджується також з дослідженими матеріалами справи, а саме, копією договору здачі в оренду основних засобів (т.2, а.с.39-45), копіями постанов про опис та арешт майна (коштів) боржника (т.2, а.с.5-13), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2, а.с.3-4), а також поясненнями свідка ОСОБА_1 , який здійснював запис у відповідному журналі про приїзд ОСОБА_17 .
Також вказані пояснення свідків узгоджуються і з дослідженим в ході розгляду справи записом, зафіксований посадовими особами відповідача засобами відеотехніки в ході інспекційного відвідування.
При цьому, відповідно до п.п.10,11 Порядку №823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:
3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.
Однак, відповідачем в ході проведення інспекційного відвідування не було зібрано достатніх та належних доказів, які б свідчили про наявність між позивачем як роботодавцем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (Леунов) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ( ОСОБА_23 ) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , як працівниками, трудових відносин. Не здобуто таких й в ході судового розгляду справи.
Жодний із допитаних в судовому засіданні свідків, не підтвердив тієї обставини, що саме ОСОБА_17 , чи іншою уповноваженою особою підприємства позивача було допущено їх до роботи, чи саме даними особами був здійснений контроль та перевірка виконаної ними роботи, чи саме даними особами здійснювалась виплата коштів за виконану роботу. Відповідачем не було ні під час інспекційного відвідування, ні під час прийняття оскаржуваної постанови надано оцінки отриманим поясненням від осіб, які були присутні під час інспекційного відвідування, не було надано оцінки тієї обставини, що за даною адресою зареєстровано й інше підприємством та не було зібрано достатніх та належних доказів того, що вказане підприємство не веде господарської діяльності за спірною адресою.
Відтак, оскільки матеріалами справи не доведено факт допуску позивачем таких осіб як: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , (Леунов) ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , (Ступаков) ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 до роботи без укладення трудового договору, то висновки відповідача, наведені в акті інспекційного відвідування щодо порушень ТОВ Завод Іволжанські води законодавства про працю, є такими, що побудовані на припущеннях та не підтверджені належними й допустимими доказами.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Всупереч вищезазначеним нормам відповідачем не було надано жодних доказів, що стали підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних постанови та припису.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувані припис та постанова прийняті відповідачем з порушенням КЗпП України, Порядку №509, необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, такі рішення не можуть відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, позовні вимоги про визнання їх противоправними та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, згідно ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказані норми, суд вбачає необхідним стягнути з Управління Держпраці у Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір, сплачений за подачу позову згідно платіжного доручення від 15.04.2020 №413 (т.1, а.с.6), та судовий збір, сплачений за подачу заяви про забезпечення позову згідно платіжного доручення від 03.06.2020 №1, у загальному розмірі 12 674 грн. 25 коп. (т.1, а.с.116).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №СМ 269/1827/АВ/П/ТД-ФС від 17.03.2020, якою на товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАВОД «ІВОЛЖАНСЬКІ ВОДИ» накладено штраф у розмірі 802 910,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29.06.2021.

Суддя І.Г. Шевченко