Справа № 240/2955/21
Суддя: Воробйова Т. А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №240/2955/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Лісогурської Оксани Юріївни

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

25.02.2021 позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить скасувати постанову від 15.02.2021 серії ГАА №567011 по справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

В позові вказано, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 15.02.2021 о 15:45 год, позивач знаходився у громадський споруді за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні нотаріальної контори нотаріуса ОСОБА_2 без вдягнутого респіратора або захисної маски, що закривала рот та ніс, чим, на думку відповідача, порушив правила карантину, передбачені вимогами ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року, у зв`язку з чим позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170,00 грн.

Як стверджує позивач у позові, у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки встановлення обмеження гарантованих Конституцією України прав і свобод людини і громадянина підзаконним нормативно-правовими актами, а також встановлення в Україні карантину суперечить положенням Конституції України, тому такі обмеження не підлягають застосуванню щодо позивача та не підлягають виконанню ним. Посилаючись на вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020, норми якої суперечать положенням Конституції України, відповідач порушив конституційні права позивача. Виявлене відповідачем порушення правил карантину, які встановлені у неконституційний спосіб, не є підставою для адміністративної відповідності, тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Позивач також вказує, що в порушення вимог щодо державної реєстрації нормативно-правових актів, реєстрація постанов Кабінету Міністрів України, якою на території України запроваджено карантин, та яким продовжено дію карантину та встановлено карантинні обмеження, не здійснювалась, отже, на думку позивача, вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 мають рекомендаційний характер та не несуть за собою відповідальності за їх невиконання.

Позивач зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», з вимогами якого пов`язане запровадження карантину, обов`язок дотримання правил щодо карантину для запобігання поширенню інфекційних хвороб для здорових громадян не встановлений, тому здорова людина не є суб`єктом адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушеннями правил щодо карантину людей. 15.02.2021, під час перебування у приміщенні нотаріальної контори, позивач був здоровий та відповідач не має доказів щодо того, що позивач мав ознаки захворювання. Крім того, рішенням Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 схвалено Алгоритм запровадження протиепідемічних заходів для запобігання поширенню COVID-19 та Комунікаційний план щодо визначення алгоритмів дій у разі виникнення захворювання на COVID-19, відповідно до змісту якого заборону перебувати без вдягнутої захисної (медичної) маски, слід розуміти як заборону перебувати без вдягнутої такої маски особам, у яких є ознаки захворювання на COVID-19, що підтверджується також листом Кабінету Міністрів України №17-20/2719 від 09.10.2020.

Тому позивач вважає, що постанова має бути скасована як незаконна, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 справу №240/2955/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Лісогурської Оксани Юріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира. Отримано справу суддею 06.05.2021.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.05.2021 у зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Лісогурської О.Ю. надійшов відзив на позовну заяву про скасування постанови, в якому зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у період з 19.12.2020 по 30.04.2021 на території України встановлено карантин, дія якого продовжена. Відповідно до пп. 1 п. 2 Постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236 на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Як вказано у відзиві, 15.02.2021 о 15:40 год ОСОБА_1 , перебуваючи у громадській споруді, за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні нотаріальної контори, був без вдягнутого респіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, чим порушив вимоги пп. 1 п. 2 постанови КМУ 1236, що підтверджується відеофайлом з нагрудного відеореєстратора поліцейського. ОСОБА_1 відмовився одягнути маску та зазначив, що він здоровий та не зобов`язаний носити захисні маски. Оскільки вимоги Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» поширюються на всіх без винятку фізичних осіб, у працівників поліції були законні підстави для винесення постанови відносно ОСОБА_1 . Крім того, позивач не надав до суду доказів того, що він є здоровим.

Також відповідач вказує, що будь-яких порушень при складенні інспектором поліції постанови не допущено, тому просить відмовити в позові про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за безпідставністю.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ГАА № 567011 від 15.02.2021 по справі про адміністративне правопорушення, винесеною інспектором взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Лісогурською О.Ю., копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Як вбачається із зазначеної постанови, 15.02.2021 о 15 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , перебував у громадський споруді за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні нотаріальної контори, без вдягнутого респіратора або захисної маски, що закривала рот та ніс, під час дії карантину, чим порушив п. 2 п.п. 1 постанови КМУ №1236 (зі змінами).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст.29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

Згідно з Постановою КМУ від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Кабінет Міністрів України постановив установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19.12.2020 до 28.02.2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". На території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно (пп. 1 п. 2).

Слід зазначити, що Постанова КМУ від 09.12.2020 року, № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" на момент вчинення адміністративного правопорушення була чинною, її норми є обов`язковими для виконання усіма особами на території України, окремі положення вказаного нормативно-правового акту, в тому числі п.п. 1 п. 2, неконституційними не визнавалися.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 06.11.2020 року за № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020 року, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч.1 ст. 222 КУпАП, після цифр "44" словами і цифрами "частина друга статті 44-3". Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020 року, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.44-3 КУпАП.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ст.252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи відеозапису з місця події, який міститься на CD-диску, який наданий відповідачем разом з відзивом на позовну заяву, ОСОБА_1 перебував у приміщенні нотаріальної контори без засобу індивідуального захисту, запропоновану йому захисту маску одягти відмовився та сам викликав працівників поліції до нотаріальної контори, оскільки вважав, що нотаріус, вимагаючи у ОСОБА_1 одягнути засіб індивідуального захисту, порушив його конституційні права.

Отже, є очевидним та доведеним факт свідомого невиконання останнім вимог закону, що ставило під загрозу життя та здоров`я усіх осіб, які перебували на час виявлення правопорушення у приміщенні нотаріальної контори.

Більш того, не виконавши встановлені Кабінетом Міністрів України карантинні обмеження, ОСОБА_3 свідомо поставив під загрозу життя та здоров`я інших людей, адже останній наголошував як поліцейському під час складання оскаржуваної постанови, так і у позовній заяві, що вважає, що вимога носити засоби індивідуального захисту, на нього не поширюється.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував у приміщенні нотаріальної контори (м.Житомир, вул.Київська, 50), без вдягнутих засобів індивідуального захисту, на зауваження нотаріуса та працівника поліції відмовився одягнути засіб індивідуального захисту, чим порушив правила щодо карантину людей та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП, отже його обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності згідно з постановою серії ГАА №567011 від 15.02.2021, тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 19, 72-77, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Лісогурської Оксани Юріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Інспектор взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Лісогурська Оксана Юріївна, адреса: 10031, м.Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя: Т.А.Воробйова