Справа № 420/8007/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8007/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи та анулювання реєстрації платника податку та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 17 травня 2021 року надійшов адміністративний позов сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» (надалі позивач або СВК «ДРУЖБА») до Головного управління ДПС в Одеській області (надалі відповідач або ГУ ДПС в Одеській області), в якому позивач просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови сільськогосподарському виробничому кооперативу «ДРУЖБА» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи та анулювання реєстрації платника єдиного податку і виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2021 року відповідно до листа №6374/6/15-32-18-08-14 від 23.03.2021 року;

2) зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області поновити реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» в реєстрі платників єдиного податку Державної податкової служби України, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021 року та підтвердити вказане шляхом видачі довідки (іншого документу) про підтвердження такого статусу;

3) зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області визнати одержаними та такими, що подані 08.02.2021 року:

- податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік «Звітна» за №;

- податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік та «Загальна» «Звітна» за №;

4) зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області визнати одержаним та таким, що поданий 10.02.2021 року розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік за №;

5) стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» суму сплаченого судового збору у розмірі 9 080 (дев`ять тисяч вісімдесят) гривень.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що СВК «ДРУЖБА» зареєстрований як платник єдиного податку четвертої групи з 2015 року та з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку відповідно до п.п.291.8.1. п.298.8. ст.298 ПК України позивачем 08.02.2021 року подано до податкового органу наступні документи: податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 08.02.2021 «Загальна», «Звітна»; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік № від 10.02.2021 року; відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) від 08.02.2021 року; податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 08.02.2021 року «Звітна»; відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) від 08.02.2021 року.

При цьому, як вказує позивач, 23.03.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області листом №6374/6/15-32-18-08-14 повідомлено позивача про те, що він не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році, оскільки за даними інформаційних систем центрального рівня ДПС України позивачем у 2020 році до контролюючого органу декларацій з єдиного податку четвертої групи загальна та звітна, а також розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за період 2019 року не надавались, господарство в 2020 році перебувало на загальній системі оподаткування, а тому подання СВК «ДРУЖБА» до ГУ ДПС в Одеській області податкової декларації єдиного податку четвертої групи (загальної) на 2021 рік, податкової декларації єдиного податку четвертої групи (звітної) на 2021 рік, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва, свідчить про недотримання підприємством вимог п.п.298.8.8 п.298.8 ст.298 ПК України для обрання спрощеної системи оподаткування єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Крім того, позивач вказує на те, що вищевказаним листом зазначено про те, що податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи: загальна на 2021 року (№ від 08.02.2021 року), звітна на 2021 року (№ від 08.02.2021 року), розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (№ від 10.02.2021 року складені з порушенням вимог п.48.3 ст.48 ПК України, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період», що не відповідає обраному режиму оподаткування, а тому податкова звітність, що складена з порушенням норм п.48.7 ст.48 ПК України, не вважається податковою декларацією.

Позивач наголошує на тому, що СВК «ДРУЖБА» є сільськогосподарським товаровиробником, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік склала 98,49%, що підтверджується розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік, який був наданий контролюючому органу, а отже позивач відповідає всім вимогам, встановленим статтею 291 ПК України для платників єдиного податку.

Відтак, на переконання позивача, звертаючись у лютому 2021 року із відповідним переліком документів до відповідача, позивач не вчиняв дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а здійснював щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.

Крім того, позивач звертає увагу, що прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку четвертої групи за критеріями, визначеними у пункті 4 пункту 291.4. статті 291 ПК України.

Однак, як вказує позивач, відмовляючи у підтверджені статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, з підстав того, що господарство не підтвердило статус платника єдиного податку четвертої групи в 2020 році, а тому не є платником єдиного податку в 2021 році, свідчить про анулювання реєстрації платника єдиного податку, без проведення документальної перевірки та прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, що свідчить про протиправність дій відповідача, які викладені в листі №6374/6/15-32-18-08-14 від 23.03.2021 року.

Таким чином, позивач вважає, що контролюючим органом не було дотримано процедуру анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, дії відповідача щодо відмову позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи та анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку 4 групи не відповідають положенням ПК України та здійснені контролюючим органом не у порядку та у спосіб, передбачених законом.

Крім того, позивач також звертає увагу, що контролюючий орган не наділений повноваженнями не приймати вже отриману податкову декларацію у разі її складання з дотриманням вимог статті 48 ПК України, оскільки прийняття податкової звітності є обов`язком контролюючого органу.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами СВК «ДРУЖБА», вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що за даними АІС «Податковий Блок» позивачем не були дотримані умови обирання спрощеної системи оподаткування: Сільськогосподарський виробничий кооператив «ДРУЖБА» () самостійно відмовилось у 2020 році від статусу єдиного податку четвертої групи (загальна, звітна декларації та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за період 2020 рік не надано), та перебувало на загальній системі оподаткування.

Також, відповідач зазначає, що у 2021 році сільськогосподарський виробничий кооператив «ДРУЖБА» надав до Головного управління ДПС в Одеській області Кілійська ДПІ (Ізмаїльський район) наступні декларації: податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи (загальну) на 2021 рік (вх. № від 08.02.2021 року), податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи (звітна) на 2021 рік (вх. № від 08.02.2021 року), розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (вх. № від 10.02.2021 року). Таким чином, на думку відповідача, підприємство не дотрималось вимог пп.298.8.8 ПКУ, по вищезазначеним податковим деклараціям платника єдиного податку 4 групи.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

08 червня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №29693/21) (а.с.78-89).

11 червня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив з додатками (вхід. №30651/21) (а.с.90-144).

Станом на 12 липня 2021 року будь-яких інших заяв, клопотань з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

03.03.2000 року сільськогосподарський виробничий кооператив «ДРУЖБА» зареєстровано як юридична особа () Кілійською районною державною адміністрацією, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 17.05.2005 року за №0000077. Перебуває на податковому обліку в Кілійській ДПІ Ізмаїльського управління ГУ ДПС в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №280785 від 03.03.2000 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.04.2021 року (а.с.13, 14, 23-30).

СВК «ДРУЖБА» зареєстрований як платник єдиного податку четвертої групи з 2015 року, що підтверджується довідкою Ізмаїськьої ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області Кілійське відділення від 24.06.2015 року №1314/10/15-03 (а.с.35).

Судом встановлено, що позивач веде господарську діяльність по таким напрямкам, як вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний ) (код 01.11 згідно з КВЕД-2010); вирощування рису (код 01.12 згідно з КВЕД-2010); вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів (код 01.13 згідно з КВЕД-2010); вирощування інших однорічних і дворічних культур (код 01.19 згідно з КВЕД-2010); вирощування винограду (код 01.21 згідно з КВЕД-2010); розведення великої рогатої худоби молочних порід (код 01.41 згідно з КВЕД-2010); розведення коней та інших тварин родини конячих (код 01.43 згідно з КВЕД-2010); розведення овець і кіз (код 01.45 згідно КВЕД -2010); розведення свиней (код 01.46 згідно з КВЕД-2010); розведення свійської птиці (код 01.47 згідно з КВЕД-2010); допоміжна діяльність у тваринництві (код 01.62 згідно з КВЕД-2010); прісноводне рибальство (код 03.12 згідно з КВЕД-2010); виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості (код 10.61 згідно з КВЕД-2010); тощо.

З матеріалів справи вбачається, що з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку відповідно до п.п.291.8.1. п.298.8. ст.298 ПК України позивачем 08.02.2021 року подано до податкового органу наступні документи:

- податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 08.02.2021 року «Загальна», «Звітна» (а.с.39-40). Вказана податкова декларація отримана ДПС України 08.02.2021 року о 12.48 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.40 на звороті);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік № від 10.02.2021 (а.с.41-42). Вказаний розрахунок отримано ДПС України 10.02.2021 року о 09.35 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.43);

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) від 08.02.2021 року (а.с.44-53). Вказані відомості отримані ДПС України 08.02.2021 року о 12.48 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.54);

- податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 08.02.2021 року «Звітна» (а.с.55-56). Вказана податкова декларація отримана ДПС України 08.02.2021 року о 12.17 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.57);

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) від 08.02.2021 року (а.с.58-67). Вказані відомості отримання ДПС України 08.02.2021 року о 12.17 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.57).

Листом від 23.03.2021 року за №6374/6/15-32-18-08-14 Головне управління ДПС в Одеській області повідомлено позивача про те, що він не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році, оскільки за даними інформаційних систем центрального рівня ДПС України позивачем у 2020 році до контролюючого органу декларацій з єдиного податку четвертої групи загальна та звітна, а також розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за період 2019 року не надавались, господарство в 2020 році перебувало на загальній системі оподаткування, а тому подання СВК «ДРУЖБА» до ГУ ДПС в Одеській області податкової декларації єдиного податку четвертої групи (загальної) на 2021 рік, податкової декларації єдиного податку четвертої групи (звітної) на 2021 рік, розрахунку частки сільськогосподарського товаровиробництва, свідчить про недотримання підприємством вимог п.п.298.8.8 п.298.8 ст.298 ПК України для обрання спрощеної системи оподаткування єдиного податку четвертої групи на 2021 рік. Також, у вказаному листі зазначено про те, що податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи: загальна на 2021 року (№ від 08.02.2021 року), звітна на 2021 року (№ від 08.02.2021 року), розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (№ від 10.02.2021 року) складені з порушенням вимог п.48.3 ст.48 ПК України, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період», що не відповідає обраному режиму оподаткування, а тому податкова звітність, що складена з порушенням норм п.48.7 ст.48 ПК України, не вважається податковою декларацією (а.с.68-69).

Позивач, вважаючи дії відповідача, що оформлені листом від 23.03.2021 року №6374/6/15-32-18-08-14, яким позивачу відмовлено у підтверджені статусу платника єдиного податку четвертої групи та повідомлено про те, що господарство не є платником єдиного податку четвертої групи у 2021 році, протиправними, звернувся до суду з даною позовною заявою.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України від 28.12.2014 року №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).

Згідно з п.291.2 і п.291.3 ст.291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку визначеному цією главою.

Відповідно до пп.4 п.291.4 ст.291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного Податку, зокрема, четверта група - сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Підпунктом 295.9.1. п.295.9. ст.295 ПК України встановлено, що платники єдиного податку четвертої групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.298.8.1. п.298.8. ст.298 ПК України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають не пізніше 20 лютого поточного року загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Відповідно до п.п.298.8.8. п.298.8. ст.298 ПК України сільськогосподарський товаровиробник повторно може бути включений до четвертої групи платників єдиного податку не раніше ніж через два календарні роки після його переходу на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку іншої групи, або анулювання його попередньої реєстрації платником єдиного податку четвертої групи. Норми цього підпункту не застосовуються у разі анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи юридичної особи за ініціативою контролюючого органу.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений ст.299 ПК України, відповідно до п.299.1 ПКУ якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до п.п.299.1. п.299.2. ст.299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про чітке розмежування понять переходу на спрощену систему оподаткування та щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований як платник єдиного податку четвертої групи з 01.01.2015 року.

Суд зазначає, що СВК «ДРУЖБА» є сільськогосподарським товаровиробником, у якого частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік склала 98,49%, що підтверджується розрахунком частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік, який був наданий контролюючому органу, а отже позивач відповідає всім вимогам, встановленим статтею 291 ПК України для платників єдиного податку.

Відтак, суд погоджується з твердженням позивача, що звертаючись у лютому 2021 року із відповідним переліком документів до відповідача, позивач не вчиняв дій, спрямованих на перехід на спрощену систему оподаткування, а здійснював щорічне підтвердження статусу платника єдиного податку.

При цьому, суд критично відноситься до твердження відповідача, викладене у відзиві на позовну заяву про те, що позивач самостійно відмовився у 2020 році від статусу єдиного податку четвертої групи, оскільки жодного доказу на підтвердження вказаного відповідачем надано не було.

Відповідно до п.299.10. ст.299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого Органу у разі:

1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;

4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;

5) якщо платником Єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з абз.2 п.299.11 ст.299 ПК України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього кодексу такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місій ця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку четвертої групи за критеріями, визначеними у пункті 4 пункту 291.4. статті 291 ПК України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі №805/206/17-а, від 19.06.2020 року по справі №822/758/17, від 03.12.2020 року по справі №200/9334/19-а.

Отже, відмовляючи у підтверджені статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік, з підстав того, що господарство не підтвердило статус платника єдиного податку четвертої групи в 2020 році, а тому не є платником єдиного податку в 2021 році, свідчить про анулювання реєстрації платника єдиного податку, без проведення документальної перевірки та прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, що свідчить про протиправність дії відповідача, які викладені в листі №6374/6/15-32-18-08-14 від 23.03.2021 року.

Крім того, суд зазначає, що вимогами чинного податкового кодексу України не передбачено порядку відмови контролюючим органом у підтверджені статусу платника Єдиного податку четвертої групи за результатами подання вказаних у пп.298.8.1. п.298.8. ст.298 Податкового кодексу України документів.

Таким чином, відповідач не мав право прийняти рішення про відмову у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи.

Водночас, контролюючий орган має право прийняти рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, згідно передбаченого ПК України порядку.

Єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Отже, контролюючим органом повинна бути: 1) проведена документальна перевірка платника податків; 2) прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Суд зазначає, що для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України.

Отже у відповідності до норм чинного законодавства у відповідача були відсутні будь-які підстави у відмові позивачу у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови сільськогосподарському виробничому кооперативу «ДРУЖБА» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи та анулювання реєстрації платника єдиного податку і виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2021 року відповідно до листа №6374/6/15-32-18-08-14 від 23.03.2021 року та зобов`язання Головне управління ДПС в Одеській області поновити реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» в реєстрі платників єдиного податку Державної податкової служби України, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021 року та підтвердити вказане шляхом видачі довідки (іншого документу) про підтвердження такого статусу.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача прийняти звітність суд зазначає наступне.

Відповідно до п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є невід`ємною частиною.

Згідно з п.48.1, 48.2 ПК України Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному; положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному, на час її подання.

Форма податкової - декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Обов`язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

За приписами п.п.48.3, 48.4 ПК України, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подаєтеся Податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування. (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код-платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або Податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки Платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце, проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та- є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цьоґо пункту посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності). У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента; код нерезидента, що присвоєно державою, резидентом якої він є.

Пунктом 49.1. ст.49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п.49.3. ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Єдиною підставою для відмови у прийнятті податкової декларації засобами електронного зв`язку в електронній формі є недійсність електронного цифрового підпису такого платника податків, у тому числі у зв`язку із закінченням строку дії сертифіката відкритого ключа, за умови що така податкова декларація відповідає всім вимогам електронного документа і надана у форматі, доступному для її технічної обробки.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 ПК У країни прийняття податкової декларації є обов`язком Контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9. ст.49 ПК України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою:

- за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв`язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою;

- у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідності до пп.49.9.2. п.49.9. ст.49 ПК України за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою, зокрема у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до п.49.10 ст.49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Згідно з пп.49.11.1. п.49.11. ст.49 ПК України у разі подання платником податків до Контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання: вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий, орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови, у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання.

З аналізу наведених норм вбачається, що контролюючий орган може відмовити у прийнятті податкової декларації виключно у випадку порушення платником податку при її заповненні вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України.

Таким чином, прийняття податкової декларації контролюючим органом є по суті формальним рівнем податкового контролю, під час якого працівник контролюючого органу здійснює візуальну перевірку декларації та її аналіз за формальними ознаками. У свою чергу, підставою для невизнання податкової декларації податковою звітністю є такі дефекти її заповнення, які впливають на порядок адміністрування податку.

Отже, контролюючий орган не наділений повноваженнями не приймати вже отриману податкову декларацію у разі її складання з дотриманням вимог статті 48 ПК України, оскільки прийняття податкової звітності с обов`язком контролюючого органу, що відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі №810/1570/16.

Порядок підготовки і подання податкової звітності в електронному вигляді на час виникнення спірних правовідносин регулювався Порядком обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 06 червня 2020 року №261 (далі - Порядок).

Згідно з п.2 розділу 1 Загальні положення Порядку:

- перша квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання;

- друга квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа.

За змістом пунктів 9, 10, 11, 12, 14 розділу II Загальні вимоги щодо електронного документообігу Порядку, автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за годину до його закінчення.

Автоматизована перевірка електронного документа включає: перевірку правового статусу кваліфікованого електронного підпису-чи печатки відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги»; перевірку обов`язковості та послідовності накладення на електронний документ кваліфікованого електронного підпису чи печатки підписувачів у встановленому Порядку; перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту); перевірку наявності обов`язкових реквізитів перевірку наявності заяви про приєднання до договору перевірку дії договору.

Перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох, годин з часу його отримання контролюючим органом в іншому разі протягом перших двох годин наступного операційного, дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10-цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується. На першу квитанцію накладається печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі. Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено нормативно-правовими актами та цим Порядком, формується друга квитанція. Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причин) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з метою щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку відповідно до п.п.291.8.1. п.298.8. ст.298 ПК України позивачем 08.02.2021 року подано до податкового органу наступні документи:

- податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 08.02.2021 року «Загальна», «Звітна» (а.с.39-40). Вказана податкова декларація отримана ДПС України 08.02.2021 року о 12.48 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.40 на звороті);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік № від 10.02.2021 (а.с.41-42). Вказаний розрахунок отримано ДПС України 10.02.2021 року о 09.35 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.43);

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) від 08.02.2021 року (а.с.44-53). Вказані відомості отримані ДПС України 08.02.2021 року о 12.48 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.54);

- податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2021 року № від 08.02.2021 року «Звітна» (а.с.55-56). Вказана податкова декларація отримана ДПС України 08.02.2021 року о 12.17 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.57);

- відомості про наявність земельних ділянок (Додаток 1 до податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи) від 08.02.2021 року (а.с.58-67). Вказані відомості отримання ДПС України 08.02.2021 року о 12.17 год., що підтверджується квитанцією №2 (а.с.57).

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд робить висновок, що отримання платником податків другої квитанції свідчить про реєстрацію податкової декларації контролюючим органом.

Проте, не зважаючи на те, що позивачу були направлені другі квитанції щодо отримання та реєстрації контролюючим органом вищевказаних документів, 23.03.2021 року листом №6374/6/15-32-18-08-14 було повідомлено позивача, що податкова звітність, складена з порушенням вимог п.48.3. ст.48 ПК України, а саме: зазначено недостовірне значення обов`язкового реквізиту «звітний (податковий) період», що не відповідає обраному режиму оподаткування, а тому відповідно до п.48.7. ст. 48 ПК України не вважається податковою декларацією.

Лише через один місяць п`ятнадцять днів надано відповідь про те, що податкова звітність не вважається податковою декларацією у зв`язку з порушенням позивачем вимог п.48.3. ст.48 ПК України.

Крім того, у випадку присвоєння податковій звітності статусу «Не визнано як Податкову декларацію», в обов`язковому порядку декларанту надсилається лист-відмова про прийняття зазначеної звітності у строки, визначені п.49.11 ст.49 ПК України із зазначенням, підстав відмови. В іншому випадку п.п.49.9.2 п.49.9 ст.49 ПК України передбачено, що за умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 19.06.2020 року у справі №818/569/17.

Таким чином, суд робить висновок що, відповідач не надсилав позивачу у строк встановлений Податковим кодексом України відмову у прийнятті звітності, а тому податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи на 2021 рік не може вважатися такою, що не подана до контролюючого органу або не вважатися податковою декларацією.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 року Справа Руїз Торіха проти Іспанії (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи та анулювання реєстрації платника податку та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» в сумі 2 270 грн. 00 коп., що сплачені згідно квитанції №ПН 2539 від 14 травня 2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії щодо відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи та анулювання реєстрації платника податку та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Одеській області щодо відмови сільськогосподарському виробничому кооперативу «ДРУЖБА» у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи та анулювання реєстрації платника єдиного податку і виключення з реєстру платників єдиного податку з 01.01.2021 року відповідно до листа №6374/6/15-32-18-08-14 від 23.03.2021 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області поновити реєстрацію сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» в реєстрі платників єдиного податку Державної податкової служби України, як платника єдиного податку четвертої групи з 01.01.2021 року та підтвердити вказане шляхом видачі довідки (іншого документу) про підтвердження такого статусу.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області визнати одержаними та такими, що подані 08.02.2021 року:

- податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік «Звітна» за №;

- податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2021 рік та «Загальна» «Звітна» за №.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області визнати одержаним та таким, що поданий 10.02.2021 року розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2020 рік за №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь сільськогосподарського виробничого кооперативу «ДРУЖБА» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: сільськогосподарський виробничий кооператив «ДРУЖБА» (вул. Дружби, буд.8, с. Мирне, Кілійський район, Одеська область, 68340, ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5 ,м. Одеса, 65044, ).

Суддя С.О. Cтефанов