Справа № 375/40/21
Суддя: Чорненька О. І.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/40/21
Провадження № 2-а/375/7/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Юрченко Л.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Кудрявцева А.Ю., Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ: 40108646, зареєстрованого за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3569789, яку було складено поліцейським батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Кудрявцевим А.О. 18.12.2020 року, відповідно до якої його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства України, а саме без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справи, при відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні.

Зокрема, позивач зазначає, що постановою сержантом поліції Кудрявцевим А.Ю. 1 бат. 2 роти батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції серія ЕАН № 3569789 від 18.12.2020 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч. 1ст. 122 КУпАП зате, що 18.12.2020 року о 13:57:52 годині по трасі Р04, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA номерний знак НОМЕР_1 керував транспортним засобом, їхав зі швидкістю 79 км/год чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 29 км/год, швидкість вимірювалась за допомогою приладу Трукам тс000517, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові вказано, що порушення відбулося Р04 КМ., однак, фабула постанови не містить точного місця вчинення правопорушення, що унеможливлює здійснити точну ідентифікацію місця розташування керованого позивачем транспортного засобу на час здійснення його зупинки. Про що йдеться у п. 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені Наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, і яка дає визначення сталого орієнтиру. Також вказаною інструкцією визначено, що наряд поліції має патрулювати в межах визначеної зони. Однак відповідачем не надано позивачу доказів здійснення патрулювання в межах визначеної зони.

Окрім того, чинні норми ПДР передбачають позначення початку населеного пункту відповідними дорожніми знаками 5.45 та 5.47. Підпунктом "г" пункту 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год. Перед місцем зупинки керованого позивачем автомобіля був відсутній дорожній знак 5.63.1, який означає обмеження максимально дозволеної швидкості до 50 км/год, який встановлюється після знаку 5.47.

Також зазначає, що відповідно до оскаржуваної постанови, швидкість вимірювалася приладом Трукам тс000517. Однак, тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruСАМ", який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвиту та торгівлі України від 02.11.2015 року N 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки N UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 року є нечинним з 02.11.2015 року. Отже, вважаю, що відповідачем вимірювання швидкості руху автомобіля керованого позивачем приладом Трукам тс000517 було проведено безпідставно, а тому отримані технічні дані щодо швидкості руху покладені в основу обставин правопорушення необгрунтованими.

Отже, з притягненням до адміністративної відповідальності позивач не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП, тому просить її скасувати а провадження відносно нього закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав поданий ним позов та надав пояснення по суті справи. Зазначив що дорожній знак 5.70 «Фото,- відео фіксування порушень правил дорожнього руху» він не бачив і після складення постанови він не поїхав перевіряти його наявність.

Від відповідача сержанта поліції Кудрявцева А.Ю. батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги він не визнає, просив суд відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 складено інспектором за порушення п.12.4 «Правил дорожнього руху, і до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був притягнутий правомірно.

Зазначає що з відеозапису з нагрудної камери вбачається як позивача ознайомлюють з доказом порушення та роз`ясняють його права. Вказує на те що вимірювач швидкості Трукам є повністю справний та пройшов усі тестування, також зазначає що використання останнього було здійснено після знаку 5.45 «Початок населеного пункту» що передбачає швидкісний режим 50 км/час, а дорожній знак 5.70 «Фото,- відео фіксування порушень правил дорожнього руху» знаходиться на відмітці 114км що попереджає водіїв про можливість такого фіксування на даній ділянці дороги.

В обґрунтування своїх заперечень, викладених у відзиві, відповідач надав диск з відеозаписом з нагрудної камери АІ 00119; копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20055 від 15.10.2020 року; сертифікату на нього від 29.08.2012 року №UA-MI/1-2903-2012; експертного висновку від 27.09.2018 року з додатком;

Департамен патрульної поліції, в судове засідання свого представника не направляв, про причини неявки не повідомляв, відзиву не надсилав, повідомлений належним чином про що свідчить відстеження поштового відправлення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що сержантом поліції ОСОБА_2 1 бат. 2 роти батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції серія ЕАН № 3569789 від 18.12.2020 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч. 1ст. 122 КУпАП зате, що 18.12.2020 року о 13:57:52 годині по трасі Р04, керуючи транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA номерний знак НОМЕР_1 керував транспортним засобом зі швидкістю 79 км/год чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху у населеному пункті на 29 км/год, швидкість вимірювалась за допомогою приладу Трукам тс000517, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Згідно вимог п.п. «б» п.12.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6, 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

З огляду на викладені положення нормативних актів у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а тому позивач помилково вважає, що відповідач діяв неправомірно, коли виніс постанову про накладення адміністративного стягнення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, електронними доказами.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не вбачає зі сторони відповідача порушень порядку розгляду справи та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, посадовою особою дотримано вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП та зазначено технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, а саме є посилання на лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 (серійний номер ТС000517).

Щодо правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року №1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Оскільки, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20055, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 15.10.2020 року вбачається, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000517, є придатним до застосування.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП О.Г.Білошицьким від 04 жовтня 2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів розміщення на автодорозі Р04 на 114 км дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху».

Заперечення відповідача про інформаційних характер дорожнього знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху» не спростовує обов`язковості встановлення зазначених знаків на ділянках дороги, де органами поліції здійснюється контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

При огляді відеозапису в судовому засідання виявлено що було зафісовано зупинку ОСОБА_1 , ознайомлення з правами та з доказом перевищення швидкості. Також з відео зафіксовані надані ОСОБА_1 усні пояснення з яких зрозуміло що знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху» він не бачив, швидкість не перевищував так як рухався не в межах населеного пункту. Так на відео відсутні кадри якіб підтвердили вказані в постанові обставини, тобто не зафіксовано знаки населеного пункту та фото-відеофіксації, ні незафіксовано показник швидкості з приладу TruCam.

Отже, наявність зазначених дорожніх знаків відповідачем належними і допустимими доказами не доведена.

З огляду на положення ст.ст.122,245,280 КУпАП особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАПє протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Однією із обставин, що підлягає обов`язковому встановленню при розгляді справ про адміністративні правопорушення за ч. 1ст.122 КУпАП щодо перевищення встановлених обмежень швидкості руху є місце вчинення зазначеного правопорушення.

За положеннями ПДР обмеження швидкості руху встановлені в залежності від місця керування транспортним засобом: в населеному пункті 50 км/год (п. 12.4), за межами населеного пункту, в залежності від категорії дороги швидкість має бути від 90 до 130 км/год (п.12.6).

До адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП може бути притягнута особа, яка допустила перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Отже, в залежності від місця керування транспортним засобом залежить який швидкісний режим встановлений на даній автомобільній дорозі, за перевищення якого на 20 двадцять кілометрів на годину настає адміністративна відповідальність.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, які обмеження швидкості руху транспортних засобів діяли на ділянці автодороги Р04 116 км, де працівники органів поліції здійснювали контроль за додержанням безпеки дорожнього руху, що унеможливлює встановлення судом факту перевищення швидкості руху транспортного засобу.

Факт встановлення на зазначеній автодорозі дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» не доведений.

Разом з тим, відповідачем у відзиву зазначено, що правила дорожнього руху були порушені водієм в населеному пункті, а саме в с. Шкарівка, однак відповідно до оскаржуваної постанови місце скоєння правопорушення зазначений інше місце АДРЕСА_1 , що викликає сумніви щодо місцезнаходження працівників поліції під час фіксування швидкості руху транспортних засобів.

Розбіжності у назвах населених пунктах, відсутність підтвердження місця здійснення працівниками органів поліції контролю за додержанням безпеки дорожнього руху, відсутність відомостей про наявність населених пунктів на автодорозі Р04 116км, позбавляють суд встановити швидкісний режим на автодорозі в місці вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача, а також встановити чи в межах чи поза межами населеного пункту таке вимірювання здійснювалось.

Також відповідачем не було надано до суду разом з відеозаписом з нагрудної камери ні відеозапису ні фото з приладу ТруКам де зафіксоване перевищення швидкості ОСОБА_1 , хоча позивача, як вбачається з відеозапису з ним знайомили.

Згідно зіст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідачами не надано належних, допустимих і достатніх доказів правомірності винесення оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та не доведено вини позивача у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії ЕАН № 3569789 від 18.12.2020 року, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів, які б повністю спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, однак доказів, які б підтвердили факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що підтверджують адміністративну відповідальність, відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, а тому постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є не законною, а тому.

Керуючись статтями 9, 77, 122, 139, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції Кудрявцева А.Ю., Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ: 40108646, зареєстрованого за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, про скасування постанови про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати Постанову сержанта поліції Кудрявцева Андрія Юрійовича батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції якою мене, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя О.І.Чорненька