Справа № 206/2194/21
Суддя: Малихіна В. В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 206/2194/21
Провадження 2-а/206/13/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Крижко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, третя особа інспектор Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Логвін Ярослав Сергійович про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

за участю позивача ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд скасувати постанову інспектора Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Логвіна Ярослава Сергійовича серії БАБ № 145477 від 14.05.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та закрити провадження у справі.

Свої вимоги обґрунтував тим, що вказаною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП за керування автомобілем Рено Кенгу, номерний знак НОМЕР_1 , на якому задній номерний знак не освітлюється. Дану постанову він вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню. 14 травня 2021 близько 02-40 год. він керував автомобілем Рено Кенгу, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сухомлинського в м. Дніпрі, де був зупинений відповідачем, який пояснив, що він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, а саме керував автомобілем, у якого не освітлюється задній номерний знак. Він не погодився з інспектором, оскільки не вчиняв порушення і підсвітлення номерного знаку його автомобіля під час руху було ввімкнено. На це відповідач повідомив йому, що ним була проведена відео-фіксація вчинення ним вищевказаного правопорушення, однак при цьому відмовився ознайомити його з даними відео-фіксації та виніс оскаржувану постанову без його присутності в службовому автомобілі, надавши її лише для ознайомлення. В оскаржуваній постанові відсутні будь-які посилання на відеозапис, який зі слів відповідача є доказом нібито вчинення ним адміністративного порушення, а також не зазначено технічний засіб, яким цей запис здійснено. Також, в оскаржуваній постанові не зазначені будь-які відомості про наявність жодних належних та допустимих доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.

Не погодившись із вказаним позовом, представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ГУНП в Дніпропетровській області є неналежним відповідачем у справі, оскільки як територіальний орган Національної поліції не наділений повноваженнями по винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення згідно норм КУпАП. Позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення вважають необґрунтованими, оскільки оскаржувана постанова є законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства та відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. На підставі викладеного, просили суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі. (а.с. 32-35)

Ухвалою суду від 27 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи. Крім того, в прохальній частині відзиву на позовну заяву зазначили клопотання про розгляд справи за відсутності представника ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 35)

Третя особа інспектор Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Логвін Я.С. в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи. (а.с. 27)

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасників справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши позивача, ознайомившись із відзивом на позовну заяву, дослідивши матеріали адміністративної справи, врахувавши фактичні обставини справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 травня 2021 року інспектором Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Логвіним Ярославом Сергійовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 145477, відповідно до якої 14.05.2021 о 02-30 год. ОСОБА_1 , по вул. В.Сухомлинського в смт. Слобожанське, керував транспортним засобом марки Рено Кенгу, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому задній номерний знак не освітлюється, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 грн. (а.с. 8)

Вищевказану постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, позивач вважає незаконною.

Диспозицією ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п. 31.1 Правил дорожнього руху України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4 Правил дорожнього руху України передбачено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема зовнішніх світлових приладів.

Приміткою 3 до п. 31.4.3 Правил дорожнього руху України визначено, що увімкнення протитуманних фар, задніх протитуманних ліхтарів повинно здійснюватися одночасно з увімкненням габаритних вогнів і освітленням номерного знака (ближнім або дальнім світлом фар).

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283,284 КУпАП.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних доказів (відеозапис фіксації правопорушення, пояснення свідків, тощо) на підтвердження обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення ані відповідачем, ані третьою особою суду надано не було.

В свою чергу позивач в судовому засіданні наполягав на тому, що на момент складання відносно нього постанови про накладення адміністративного стягнення, підсвітлення заднього номеру його авто було справне, працювало та освітлювало задній номерний знак.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. (Постанова ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а)

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП є недоведеним.

Такі висновки суду, зокрема, повністю узгоджуються із правовою позицією, викладеною у Постанові КАС/ВС від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.

Що стосується посилань відповідача на те, що вони є неналежним відповідачем у даній справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, у тому числі і передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 6 статті 121 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 121 КУпАП.

Аналогічні правові висновки викладено й у постановах Верховного Суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16, від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17 та від 17.09.2020 у справі № 742/2298/17.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 121, 222, 245, 247, 251-252, 280, 293 КУпАП України, ст.ст.6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, б. 20-А), третя особа інспектор Відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Логвін Ярослав Сергійович (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, б. 20-А) про визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАБ №145477 від 14.05.2021, винесену інспектором Відділення поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Логвіним Ярославом Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення на нього штрафу у сумі 850,00 грн., як незаконну.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду, у відповідності до ст.ст .286, 297 та пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень КАС України, подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у відповідності до ч. 2ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя В.В. Малихіна