Справа № 280/4113/20
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4113/20
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року

у справі №280/4113/20

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченковскому району

про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

"22" червня 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченковскому району в якому просив

стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за 2014 рік, як інваліду війни 3 групи, відповідно до приписів статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі 4 623,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 р. у справі № 280/4113/20 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченковскому району про стягнення суми - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 р. у справі № 280/4113/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав/вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 у справі №336/2345/16-а, яка набрала законної сили 25.10.2016, серед іншого, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня за 2014 рік, як інваліду війни 3 групи, відповідно до приписів статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі семи мінімальних пенсій за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

17.11.2016 на виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2018 у справі №336/2345/16-а відмовлено у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області Гостіщевої Т.М. про зміну способу і порядку виконання судового рішення від 14.07.2016, винесеного Шевченківським районним судом м. Запоріжжя відносно ОСОБА_1 .

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Частюка В.О. від 15.10.2019, винесеною у межах виконавчого провадження №5763329, повернуто виконавчий документ, а саме виконавчий лист від 17.11.2016 №336/2345/16-а стягувачу на підставі п. 9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається із листа відповідача від 13.01.2020 №01-68/155, видатки бюджету для виплати допомоги на виконання рішень судів не передбачені, що унеможливлює проведення виплати позивачу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2020 у справі №336/2345/16-а, яка набрала законної сили 07.04.2020, залишено без задоволення заяву Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про зміну способу і порядку та відстрочення виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 у справі №336/2345/16-а.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Частюка В.О. від 05.06.2020 відкрито виконавче провадження №62268924 з примусового виконання виконавчого листа від 17.11.2016 №336/2345/16-а.

Вважаючи, що має право на стягнення з відповідача заборгованості по виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за 2014 рік, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано невірний спосіб захисту.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог адміністративного позову, з огляду на наступне.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання визначено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону № 4901-VІ виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (ч. 1 ст. 7 Закону № 4901-VI).

Механізм безспірного списання встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (надалі - Порядок № 845).

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

З системного аналізу вказаних вище норм права вбачається, що держава забезпечує виконання судового рішення, боржником за яким є державний орган, у визначеному Законом № 4901-VІ порядку. При цьому Законом № 4901-VІ передбачено два окремих механізма виконання рішення суду: 1) виконання рішення суду про стягнення коштів з державного органу; 2) виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган.

В першому випадку органами Державної казначейської служби безпосередньо виконуються рішення про стягнення коштів, тобто ті рішення, в яких з державного органу вирішено стягнути чітко визначену в резолютивній частині рішення суму заборгованості.

В другому випадку виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 4901-VI.

Позивачем по суті заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 у справі №336/2345/16-а, то відповідно, ним невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права.

Крім того, при пред`явленні позовної вимоги про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району на користь ОСОБА_1 заборгованості по виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за 2014 рік, позивач фактично просить змінити спосіб і порядок виконання постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2016 у справі №336/2345/16-а, з зобов`язання вчинити певні дії (нарахувати та виплатити разову грошову допомогу) на стягнути з відповідача відповідну суму. При цьому, питання щодо встановлення чи зміни способу або порядку виконання рішення суду врегульовані статтею 378 КАС України.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного рішення суду порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти нову позовну заяву.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Отже вірним є висновок суду першої інстанції стосовно того, що обраний позивачем спосіб захисту не є ефективним, не усуває юридичного конфлікту, а створює передумови для виникнення нової спірної ситуації, не відповідає об`єкту порушеного права, оскільки шляхом розгляду позовних вимог в межах іншої справи неможливо захистити чи відновити порушене право позивача на виконання судового рішення, яке вже набрало законної сили, та безумовно має бути виконано. Також потрібно враховувати, що суд не має права зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки таким чином порушуються процесуальні норми КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 р. у справі № 280/4113/20 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 р. у справі № 280/4113/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко