Справа № 420/3699/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р. Категорія 112010200м.ОдесаСправа № 420/3699/21
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи його тим, що відповідачем рішенням № 2898/8 відмовлено йому у призначенні пенсії, як державному службовцю, оскільки до стажу державної служби не враховано період роботи в ОМС з 14.07.2008 року по 01.05.2016 року. Також не враховано періоди військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 по 11.11.1978 та з 27.06.1983 по 01.10.2002. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.02.2021 року № 2898/8 «Про відмову в перерахунку пенсії». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди служби у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 року по 01.05.2016 року та проходження військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком шляхом призначення пенсії державного службовця на підставі п.п. 10, 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ з 04.02.2021 року. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування частини періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 04.11.1979 року по 20.02.1980 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати частину періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР з 04.11.1979 року по 20.02.1980 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції не врахував, що до стажу, що дає право на призначення пенсії державному службовцю не зараховані періоди: з 14.07.2008 по 11.12.2020 на посадах заступника селищної голови, керуючого справами сільської ради, оскільки зазначена робота здійснюється відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Також не враховані періоди військової служби позивача з 05.11.1975 по 11.11.1978, та з 27.06.1989 по 01.10.2002, оскільки це не передбачено діючим законодавством. Таким чином рішенням Головного управління від 12.02.2021 № 2898/8 є правомірним.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.10.2002 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

04 лютого 2021 року позивач подав до Роздільнянського відділу обслуговування громадян №16 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України з Одеській області заяву про переведення його з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

12 лютого 2021 року відповідачем прийнято рішення №2898/8 «Про відмову в перерахунку пенсії» (а.с.9). У вказаному рішенні пенсійний орган зазначив, що в результаті прорахунку стажу гр. ОСОБА_1 його страховий стаж склав 33 роки 11 місяців 6 днів. Стаж роботи на державній службі відсутній, так як робота на посаді заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) сільської ради в період з 14.07.2008 р. по 11.12.2020 р. не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, оскільки за цією посадою встановлено ранг посадової особи органів місцевого самоврядування, а не державного службовця.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Головного управління ПФУ в Одеській області та скасування рішення від 12.02.2021 № 2898/8, зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області зарахувати період роботи (служби) позивача на виборних посадах заступника селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 по 01.05.2016 та період проходження строкової військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 по 11.11.1978 та військової служби у Збройних Силах за контрактом з 27.06.1983 по 01.10.2002, з урахування обчислених пільгових періодів військової служби (один рік за один рік 6 місяців), загальною вислугою 25 років 3 місяці 29 днів, до стажу державної служби, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області перевести позивача з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» на пенсію за віком на підставі п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну служб» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, шляхом призначення позивачу пенсії державного службовця, суд зазначає наступне.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача (а.с.15-17, 91-100) та його військового квитка НОМЕР_1 (а.с.18, 71), він у періоди:

- з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року проходив службу у Збройних Силах;

- з 14.07.2008 року по 11.12.2020 року працював у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області на посадах заступника Лиманського селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради та заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII передбачено, що Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII.

Відповідно до пункту 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року по справі №263/9612/16-а.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 року (була чинною до 01.05.2016 року) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 року, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Згідно з приписами статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»:

- до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів;

- до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради;

- до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування, належать, зокрема, посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Враховуючи вище викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 14.07.2008 року по 11.12.2020 року у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області на посадах заступника Лиманського селищного голови, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Лиманської селищної ради та заступника Лиманського селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, тобто в органах місцевого самоврядування на посадах, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Таким чином, періоди проходження позивачем військової служби у Збройних Силах з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року також повинен зараховуватись до стажу державної служби.

Відтак, з викладеного вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на момент звернення до відповідача 25.02.2020 року досягнув віку 64 роки, та відповідно до розрахунку стажу від 16.03.2021 року (а.с.53) має страховий стаж 38 років 1 місяць 29 днів.

При цьому, відповідно до вищевикладеного, стаж державної служби позивача станом на 01.05.2016 року (день набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII) становить 30 років 1 місяць.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на переведення з пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.02.2021 року № 2898/8 «Про відмову в перерахунку пенсії»;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди служби у Лиманській селищній раді Роздільнянського району Одеської області з 14.07.2008 року по 01.05.2016 року та проходження військової служби в Збройних Силах з 05.11.1975 року по 11.11.1978 року та з 27.06.1983 року по 01.10.2002 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 04.02.2021 року ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком шляхом призначення пенсії державного службовця на підставі п.п. 10, 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи (служби, навчання): 04.11.1979 - 02.04.1980 Одеський автошляховий технікум Міншляхбуду УРСР - 7 (сім) місяців; 27.06.1983 - 27.06.1989 військова служба у Збройних Силах за контрактом - 6 (шість) років; 29.04.1976 - 11.11.1978, 17.07.1983 - 06.03.1987 - пільгове обчислення вислуги років у Збройних Силах - 3 роки 0 місяців 17 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до диплому НОМЕР_2 (а.с.73-74) ОСОБА_1 навчався у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 01.09.1974 року по 20.02.1980 року (а не по 02.04.1980 року, як зазначає позивач) за спеціальністю «будівництво та експлуатація автомобільних шляхів» та отримав кваліфікацію техніка-будівельника.

В той же час, з наданого відповідачем до суду розрахунку стажу позивача, здійсненого на підставі його звернення 04.02.2021 року (а.с.61) вбачається, що позивачу враховано у страховий стаж період навчання з 01.09.1974 року по 04.11.1975 року та з 12.11.1978 року по 13.05.1979 року.

Однак, в оскаржуваному рішенні відповідачем не надано жодного обґрунтування неврахування усього періоду навчання позивача.

Також щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період з 27.06.1983 року по 27.06.1989 року (військова служба у Збройних Силах) суд зазначає, що вказаний період було зараховано відповідачем до страхового стажу позивача.

Щодо вимоги позивача зарахувати до страхового стажу період з 29.04.1976 року по 11.11.1978 року та з 17.07.1983 року по 06.03.1987 року у пільговому обчисленні вислуги років у Збройних Силах - 3 роки 0 місяців 17 днів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Закон України «Про пенсійне забезпечення», Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закони України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII та від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ не передбачають, що при призначенні пенсії за віком до страхового стажу особи зараховується вислуга років, в тому числі у пільговому обчисленні.

Вислуга років враховується при призначенні пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» громадянам України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Тобто, при призначенні пенсії за віком за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ враховується страховий стаж особи та стаж її служби на посадах державної служби (до яких входить строк проходження особою військової служби, а не календарна та пільгова вислуга років) або посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, а не вислуга років, яка має ключове значення при призначенні особі пенсії за вислугу років.

При цьому, позивач бажає отримувати пенсію за віком як державний службовець, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відтак, з урахуванням вимог ст.9 КАС України суд першої інстанції для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача правомірно вийшов за межі позовних вимог та задовольнив вищевказану вимогу позивача частково шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування частини періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР у період з 04.11.1979 року по 20.02.1980 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати частину періоду навчання ОСОБА_1 у Одеському автошляховому технікумі Міншляхбуду УРСР з 04.11.1979року по 20.02.1980 року.

Що стосується позовних вимог позивача про:

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України з Одеській області провести обчислення пенсії відповідно до п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою КМУ № 622 від 14.09.2016 із розрахунку 60% заробітної плати за останнім місцем роботи в Лиманській селищній раді, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та почати виплату пенсії з 04.02.2021 року (дату звернення із заявою);

- здійснення нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ на підставі довідок про складові заробітної плати від 22.12.2020 № 1755, від 22.12.2020 № 1756 та від 19.02.2021 №502, які видані Лиманською селищною радою Роздільнянського району Одеської області (останнім місцем роботи), то вони є передчасними та задоволенню не підлягають оскільки станом на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом позивачу пенсію за віком як державному службовця не призначено, її відсотковий розмір та складові заробітної плати не визначалися та такі питання не вирішувались.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року по справі № 420/3699/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.