Справа № 344/7895/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/7895/21 пров. № А/857/11242/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Коваля Р.Й., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 про примусове видворення громадянина та про його затримання з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Мелещенко Л.В.,

час ухвалення рішення: 16:09:48,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення не вказана,

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області звернулося в суд з адміністративним позовом до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просило суд про примусове видворення з України та затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року позов задоволено у повному обсязі. Примусово видворено за межі України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Затримано громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців. Рішення суду допущено до негайного виконання.

Рішення мотивоване тим, що відповідач є нелегальним мігрантом, знаходиться на території України без законних на те підстав, ухилявся від виїзду з України після закінчення встановленого строку перебування, відповідно до статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у нього наявний паспортний документ, який дозволяє самостійно та добровільно повернутись до країни походження. Також скаржник вказує, що право на пред`явлення позовних вимог щодо видворення виникає після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України. Також зазначає, що з моменту затримання його не було забезпечено перекладачем.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги і відзиву на неї в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Алжирської Народної Демократичної Республіки.

19 травня 2021 року в ході реалізації заходів, спрямованих на виявлення іноземних громадян, які ухиляються від виїзду з України після закінчення дозволеного строку перебування на території України, а також іноземців, які ухиляються від виконання рішення про примусове повернення з України працівниками Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області був виявлений громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 .

Встановлення особи відповідача здійснено по паспорту № 155746769.

З метою з`ясування правового статусу та підстав подальшого перебування на території України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 Управлінням Державної міграційної служби в Івано-Франківській області проведено відповідну перевірку та його опитування. У ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув в Україну 02 травня 2018 року з метою навчання в Українсько-Американському університеті Конкордія та був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 терміном дії до 10 жовтня 2019 року.

19 березня 2021 року УДМС в Івано-Франківській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 16 квітня 2021 року.

Відповідач у встановлений термін територію України не залишив та ухилився від виконання зазначеного рішення. Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

19 травня 2021 року було затримано відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, на строк 72 години та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частиною третьою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені положеннями статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно з ч.11 ст.289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Таким чином, заходи, визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть бути застосовані до іноземця чи особи без громадянства, зокрема, за наявності двох умов: вчинення такою особою порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, а також відсутність в неї документа, що дає право на виїзд з України. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови в задоволенні позову про застосування цих заходів.

Як встановлено з матеріалів справи, на момент затримання відповідача у нього закінчився термін дії посвідки на тимчасове проживання в Україні НОМЕР_1 терміном дії до 10 жовтня 2019 року.

У зв`язку з наведеним, 19 березня 2021 року УДМС в Івано-Франківській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 16 квітня 2021 року.

Відповідач у встановлений термін територію України не залишив та ухилився від виконання зазначеного рішення.

Також відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на викладене, оскільки відповідач порушив законодавство України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Додатково апеляційний суд зазначає, що відповідно до пункту 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Зокрема, відповідно до пункту "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

У пункті 103 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа Анатолій Руденко проти України", яке стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Слід зазначити, що пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника щодо того, що право на пред`явлення позовних вимог щодо видворення виникає після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України, оскільки 19 березня 2021 року УДМС в Івано-Франківській області вже було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 16 квітня 2021 року.

Щодо твердження скаржника про те, що з моменту затримання його не було забезпечено перекладачем, колегія суддів зазначає, що в протоколі про адміністративне затримання № МІФ 000013 від 19.05.2021 року наявні підписи перекладача (а.с. 7).

Вищенаведене дає підстави для висновку про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 травня 2021 року у справі № 344/7895/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 14.07.2021 року