Справа № 420/2104/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р. Категорія 112010200м.ОдесаСправа № 420/2104/21
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.
час і місце ухвалення: письмове провадження,
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2011 року по справі №2-а-585/11/1522, 26 листопада 2020 року позивачу було виплачено 12015,41 грн., що є донарахованою за період з 01 лютого 2005 року по 31 грудня 2005 року сумою недоотриманої пенсії. Посилаючись на практику Верховного Суду, положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та те, що відповідачем безпідставно відмовлено у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за спірний період, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої ним пенсії, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №12373-12062/П-02/8-1500/20 від 29 грудня 2020 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 12015,41 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період за період з 09 липня 2013 року по 26 листопада 2020 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 12015,41 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково позов суд першої інстанції помилково зробив висновок про початок нарахування компенсації від дня набрання законної сили постановою Приморського районного суду міста Одеси від 13 квітня 2011 року по справі №2-а-585/11/1522, чим порушив не тільки Закон № 2050-ІІІ, але й не врахував правову позицію Верховного Суду щодо дати нарахування компенсації.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року винесено законно та обґрунтовано, а тому підстави для його скасування відсутні. Крім того, відповідач вказує, що позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутня обов`язкова умова, зокрема, утворена доплата має характер разового платежу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 13.04.2011р. по справі №2а-585/11 частково задоволено позов ОСОБА_1 , визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2-ї групи, в період з лютого 2005 року по 31 грудня 2005 року в частині застосування постанов Кабінету Міністрів України №831 від 26.07.1996р. та №01 від 03.01.2002р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для інвалідів війни 2-ї групи на 350 відсотків мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік з лютого 2005 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованими розміром пенсії та фактично отриманим (а.с.10-11).

На виконання зазначеної постанови Приморського районного суду міста Одеси від 13.04.2011р. по справі №2а-585/11, відповідачем 26.11.2020р. виплачено ОСОБА_1 донараховану пенсію, що підтверджується банківською випискою від 27.11.2020р. (а.с. 12).

01.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів за період з 01.02.2005р. по 31.10.2020р. (а.с.7).

29 грудня 2020 року листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12373-12062/П-02/8-1500/20 відмовлено позивачу у виплаті компенсації (а.с.8).

Вважаючи такі дії відповідача по відмові у нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з дати набрання законної сили судовим рішенням до дату фактичного виконання рішення суду, тобто з 09 липня 2013 року по 26 листопада 2020 року.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ, (далі - Закон України №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього Закону визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України 21 лютого 2001 року прийняв постанову №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно пункту 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Як вже зазначалось, постанова Приморського районного суду міста Одеси від 13.04.2011р. по справі №2а-585/11, якою ГУ ПФУ в Одеській області зобов`язано провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з лютого 2005 р., набрала законної сили 08 липня 2013 року, однак, як вбачається з матеріалів справи фактично була виконана лише 26 листопада 2020 року.

Частина 2 ст. 9 КАС України надає право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача шляхом зміни кінцевої дати періоду компенсації втрати частини доходів, з 30 жовтня 2020 року на 26 листопада 2020 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що компенсація втрати частини доходів підлягає нарахуванню та виплаті позивачу лише з моменту набрання постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.04.2011р. по справі №2а-585/11 законної сили, тобто з 09 липня 2013 року по 26 листопада 2020 року, оскільки останні суперечать висновкам Верховного Суду викладеним у постанові від 23.12.2020 року по справі №640/7975/15-а.

Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати недоотриманої пенсії за період з 01 лютого 2005 року по 26 листопада 2020 року.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом зміни третього абзацу його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року по справі № 420/2104/21 змінити, виклавши третій абзац його резолютивної частини в наступній редакції:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період за період з 01 лютого 2005 року по 26 листопада 2020 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 12015,41 грн.".

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року по справі № 420/2104/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.