Справа № 160/11096/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11096/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Державної податкової служби України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

у справі №160/11096/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправним висновку, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась 14.09.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнень, просила (а.с. 26-30):

- визнати протиправними висновки у листі-відповіді Державної податкової служби України від 02.06.2020 року за № 2350/П/99-00-04-06-03-09 та від 10.07.2020 року за №/П/99-00-05-01-02-09 в частині застосування п. 165.1.40 ст. 165 Податкового Кодексу України;

- зобов`язати Державну податкову службу України розглянути повторно звернення ОСОБА_1 від 01.04.2020 року з урахуванням висновків суду, а саме в частині застосування п. 165.1.40 ст. 165 Податкового Кодексу України щодо оподаткування доходу від продажу згідно договору купівлі-продажу від 19.02.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 , земельної ділянки (для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га) в розмірі 20000 грн., набутої позивачем в 2018 році на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області 11-3469/14-20-СГ від 05.03.2020 року винесеного в порядку встановленим ст.118 ЗК України (Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами) в межах норми безоплатної приватизації, визначених ст. 121 Земельного Кодексу України.

Також позивач просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову вказано, що позивачка звернулася до контролюючого органу з метою отримати індивідуальну податкову консультацію, проте, отримані відповіді повністю є незаконними та безвідповідальними по відношенню до платників податків, перекручує чинне законодавство України, змінюють безпідставно норми права та позбавляють платників податків на права визначені Податковим кодексом України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України, що полягає у ненаданні індивідуальної податкової консультації на звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року вх.ДПС №П/769/Е3 та від 22.05.2020 року вх.ДПС №П/822 про отримання індивідуальної податкової консультації;

- зобов`язано Державну податкову службу України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 15.05.2020 року вх.ДПС №П/769/Е3 та від 22.05.2020 року вх.ДПС №П/822 про отримання індивідуальної податкової консультації.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що обов`язковими складовими письмової податкової консультації є:

опис питань, що порушуються платником податків;

обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків;

висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Висновки контролюючого органу будуть мати правові наслідки лише в тому разі, коли буде надана податкова консультація в порядку ст.52 ПКУ. В іншому випадку, висновки в листах, наданих відповідачем в порядку Закону України «Про звернення громадян», не створюють і не припиняють прав чи обов`язків позивача, оскільки лише отримання позивачем індивідуальної податкової консультації, зміст якої відповідає нормам діючого законодавства, є юридичним фактом, що є підставою для звільнення від відповідальності платника податку, який діяв у відповідності до наданих такою консультацією роз`яснень з питань практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що до ДПС України надійшли звернення громадянки ОСОБА_1 від 15.05.2020 та 22.05.2020 (вх. ДПС № П/769/ЕЗ від 15.05.2020 та №П/882/ЕЗ від 22.05.2020) щодо надання індивідуальної податкової консультації з питання оподаткування доходу, отриманого від продажу земельної ділянки для ведення сільського господарства, яка отримана у власність у межах безоплатної передачі та перебувала у власності менше ніж три роки. Відповідно до вимог п. 52.1 ст. 52 Податкового кодексу України за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом. Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.

Оскільки, зазначені звернення громадянки ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 52.1 ст. 52 Податкового кодексу України (не зазначено реєстраційного номера облікової картки платника податків) на зазначені звернення ДПС України надана відповідь листом від 02.06.2020 № 2350/П/99-00-04-06-03-09 згідно Законом України від 02 жовтня 1996 року «Про звернення громадян». Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що вимогами п. 52.1 ст. 52 ПК України встановлено форму та вимоги до звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації. На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки, передбачені Законом України Про звернення громадян. Тобто, невідповідність звернення платника податків на отримання індивідуальної податкової консультації вимогам ст. 52 ПК України надає такому зверненню іншого правового статусу. Крім цього, у спірних правовідносинах відповідач не наділений певною свободою розсуду у прийнятті рішень за зверненням платника податку в порядку ст. 52 ПК України, відтак ДПС України при прийнятті рішення за результатами розгляду звернення громадянки ОСОБА_1 діяла у порядку та в межах встановлених ст. 52 ПК України повноважень, з наданням відповіді на порушенні у звернені питання.

Зазначає, що правова конструкція п. 52.1 ст. 52 ПК України вказує на можливість застосування до спірних правовідносинах лише одного з допустимих рішень ДПС України, у зв`язку з цим, в силу вимог ст. 52 ПК України є безпідставним зобов`язання ДПС у повторному розгляді зазначених звернень громадянки ОСОБА_1 , оскільки повноваження ДПС України у зазначеному питання вже реалізовано (надано лист від 02.06.2020 в порядку ст. 52 ПК України та Закону України «Про звернення громадян»). Прийняття поряд цим іншого рішення, в тому числі й за рішенням суду, вимогами ПК України не передбачено. У той же час, як встановлене ст. 52 ПК України право платника на отримання податкової консультації у спірних правовідносинах не обмежене у повторному його зверненні.

В частині відмови у задоволенні позову, та в частині відмови відшкодування витрат на правничу допомогу рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за наданням індивідуальної податкової консультації стосовно того, чи повинна позивачка сплатити податок на прибуток з доходу від продажу земельної ділянки (для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га), набутої в 2019 році в межах норми безоплатної приватизації, визначених ст. 121 Земельного Кодексу України, та яка перебувала у власності позивачки менше 3-х років, а також чи повинна позивачка подати податкову декларацію за 2019 рік.

Позивачка отримала роз`яснення від 22.04.2020 року за №39755/10/04 ГУ ДПС у Дніпропетровській області, про відмову у наданні індивідуальної податкової консультації та розглянуто звернення в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян».

В даній відповіді, на думку позивачки, не надано об`єктивного та чіткого роз`яснення (а лише ряд посилань на норми діючого законодавства) на викладені питання. Звернення належним чином не розглянуто, роз`яснення не мало чіткої та об`єктивної відповіді, позивачка не в змозі реально визначитися з порядком вчинених дій, а також вчинити правильні дії як платника податків, тому оскаржила дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області викладені в листі від 22.04.2020 року за №39755/10/04 до Державної податкової служби України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 52.1 статті 52 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) встановлено, що за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Отже вказана норма передбачає можливість отримання платником податків індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства.

Водночас, звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити:

- найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;

- код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

- зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин); підпис платника податків або кваліфікований електронний підпис;

- дату звернення.

При цьому, на звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Таким чином, в разі подання платником податків звернення, що не відповідає вищезазначеним приписам, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Слід взяти до уваги, що уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 15 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків у паперовій або електронній формі до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка в позовній заяві зазначає, що на її скаргу (позивачкою вказана скарга до позову не надана) все ж таки отримана відповідь за підписом заступника голови Державної податкової служби України Євгена Олейнікова від 02.06.2020 року за №2350/П/99-00-04-06-03-09.

При цьому позивачка зазначає, що отримана відповідь повністю є незаконною та безвідповідальною по відношенню до платників податків, перекручує чинне законодавство України, змінює безпідставно норми права та позбавляє платників податків на права, що визначені Податковим кодексом України.

11.06.2020 року позивачкою оскаржено дії заступника Голови Державної податкової служби України Євгена Олейнікова, викладені у листі від 02.06.2020 року за № 2350/П/99-00-04-06-03-09, до Голови Державної податкової служби України, ОСОБА_3 .

На думку позивачки (згідно позовної заяви) Голова Державної податкової служби України ще більше листом-відповіддю від 10.07.2020 року за № /П/99-00-05-01-02-09 перекрутив законодавство, яке діяло лише в 1993 році з посиланням на Декрет Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» 26.12.1992 року за № 15-92, та прийшов до наступного висновку: "що норми п.п. 165.1.40 п. 165.1 ст. 165 Кодексу в частині не включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку суми доходу отриманого таким платником податку внаслідок відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) за нормами безоплатної передачі, визначеними статтею 121 Земельного кодексу України залежно від їх призначення, та майнових паїв, безпосередньо отриманих ним у власність у процесі приватизації стосуються платників податків яким протягом 1993 року були передані (приватизовані) земельні ділянки сільськогосподарського призначення, земельні частки (паї) та майнові паї у відповідності до Декрету КМУ."

Предметом даного спору є правомірність/протиправність контролюючого органу щодо ненадання податкової консультації.

В розумінні п.п.14.1.172. п.14.1 ст.14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій (пп.14.1.172-1 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до п.52.2 ст.52 ПК України, індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Пунктом 52.3 статті 52 ПК України визначено, що за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі.

Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Матеріали справи містять підтвердження, що позивачка зверталася до контролюючого органу для отримання індивідуальної податкової консультації (а.с. 6).

Аналіз вказаного звернення свідчить про те, що звернення містить

- прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти;

- зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин); підпис платника податків або кваліфікований електронний підпис;

- дату звернення.

Однак звернення позивачки не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті).

Отже, відповідач не надавши податкову консультацію діяв у відповідності до вимог пункту 52.1 статті 52 ПК України, оскільки на звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".

Таким чином, в разі подання платником податків звернення, що не відповідає вищезазначеним приписам, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян", що і було правильно вчинено контролюючим органом.

Виходячи з викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки таке рішення прийнято з порушенням норм матеріального права (пункту 52.1 статті 52 ПК України).

Правові позиції, на які посилається суд першої інстанції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2018 року у справі №826/14131/16 та ін.) стосуються безпосередньо наданої податкової консультації, а не відповіді, яка надана за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у порядку Закону України "Про звернення громадян", отже в даних правовідносинах застосування таких правових позицій є некоректним.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та в задоволенні позову відмовити.

Керуючись 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.06.2021.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова