Справа № 620/4466/20
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 липня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/4466/20
Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бородавкіної С.В.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо неналежного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 в адміністративній справі №620/4466/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині невиплати ОСОБА_1 різниці між розміром виплаченої та належної до виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;
- зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону неналежного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 в адміністративній справі №620/4466/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині невиплати ОСОБА_1 різниці між розміром виплаченої та належної до виплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік;
- зобов`язати відповідача надати до Чернігівського окружного адміністративного суду відповідь про вжиті заходи за окремою ухвалою щодо повного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 в адміністративній справі №620/4466/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у визначені судом строки;
- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 в адміністративній справі №620/4466/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії у строк, визначений судом, за наслідками розгляду такого звіту вирішити питання про накладення на керівника Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради штрафу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Заява мотивована тим, що Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради протиправно ухиляється від виконання в повному обсязі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 по справі №620/4466/20.
Ухвалою суду від 07.07.2021 призначено заяву до розгляду в порядку письмового провадження, встановлено відповідачу строк для надання пояснень щодо наведених у заяві обставин.
Від Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради надійшли заперечення на заяву, у яких відповідач її вимоги не визнав та зазначив, що оскільки Департамент є бюджетною установою та фінансується по поточних державних програмах соціального захисту населення, виплата заявнику коштів згідно проведеного на підставі рішення суду перерахунку спірної допомоги буде здійснена після виділення з Державного бюджету відповідних додаткових коштів. Також Департамент пояснив, що в силу вимог Бюджетного кодексу України він не має можливості виконати рішення суду в частині виплати коштів.
Дослідивши матеріали справи, заяви, судом встановлено таке.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі №620/4466/20, яке набрало законної сили 24.03.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та, в тому числі, зобов`язано Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради нарахувати та виплатити йому недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги (а.с. 42-44).

12.05.2021 Чернігівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №620/4466/20, яким зобов`язано Департамент здійснити дії, викладені у резолютивній частині рішення суду від 22.02.2021.

01.06.2021 в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Суми) відкрито виконавче провадження №65618782 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с. 54).

Відповідно до листа виконавчої служби від 25.06.2021 №7689, надісланого на адвокатський запит, листом від 07.06.2021 №04-31/8813 боржник повідомив, що на виконання рішення стягувачу проведено нарахування грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік у розмірі 9464,00 грн. Проте грошова допомога не виплачена у зв`язку з відсутністю коштів (а.с. 56).

23.06.2021 виконавчою службою винесено постанову про накладення на Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин (а.с. 57).

У зв`язку із невиплатою перерахованої допомоги, представник позивача звернувся до суду із відповідною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із частиною шостою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, може застосовуватись виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливо у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Разом з тим, під час дослідження поданої представником позивача заяви, судом не було встановлено свідомого вжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою не виконання судового рішення у даній справі та порушення у зв`язку з цим прав позивача. Так, невиконання рішення суду в частині невиплати позивачу нарахованих коштів пов`язане із відсутністю відповідних бюджетних асигнувань на вказані потреби. Разом з тим, відповідно до наданих відповідачем доказів, Департаментом вживаються заходи з метою вирішення питання фінансування з Державного бюджету України коштів на забезпечення виконання судових рішень (у тому числі позивача) за програмою соціального захисту населення. Однак, зокрема, Мінфін повідомив, що порушене питання буде опрацьовано при внесені змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» (а.с. 72-80).

За наведених обставин, суд вважає, що відсутність обставин протиправності дій Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради є підставою для відмови ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, поданої у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 набрало законної сили 24.03.2021, проте станом на день розгляду вказаної вище заяви представника ОСОБА_1 відсутні докази його виконання у повному обсязі. Доказом невиконання Департаментом вказаного рішення є постанова виконавчої служби від 23.06.2021 (ВП №65618782), якою на боржника накладено штраф у сумі 5100,00 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.

Відповідно до частин другої та третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, частиною першою вказаної статті установлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України).

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (пункт 40).

З огляду на викладене, суд акцентує увагу на тому, що інститут судового контролю полягає у здійсненні судом контролюючої функції по відношенню до суб`єкта владних повноважень з дотримання ним принципу обов`язковості судового рішення.

З набранням чинності нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення. При цьому, слід зважати на те, що встановлення судового контролю є правом суду, а не його обов`язком.

Враховуючи наведене, та зважаючи на те, що Департаментом, всупереч вимог статті 129-1 Конституції України, статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконується у повному обсязі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі №620/4466/20, суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за його виконанням, зобов`язавши суб`єкт владних повноважень у 60-денний строк з дати отримання цієї ухвали подати до суду відповідний звіт.

Щодо вимоги про накладення на керівника Депртаменту штрафу за невиконання рішення, суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити, враховуючи таке.

Відповідно до частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України лише за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може, зокрема, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, відповідна вимога позивача, на переконання суду, є передчасною, оскільки обов`язкові умови для її розгляду ще не виникли.

Керуючись статтями 14, 241, 248, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради у 60-денний строк з дати отримання цієї ухвали подати до Чернігівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі №620/4466/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Попередити Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст ухвали складено 14.07.2021.

Суддя С.В. Бородавкіна