Справа № 813/4787/15
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

12 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/4787/15 пров. № А/857/12656/21

Суддя Восьмого апеляційного адміністративного суду Бруновська Н. В., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 813/4787/15 за адміністративним позовом Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" до Головне управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подав апеляційну скаргу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, апелянт Головне управління ДПС у Львівській області подав апеляційну скаргу.

Разом із апеляційною скаргою також, подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив, що первинну апеляційну скаргу подав вчасно, однак ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційна скарга повернута апелянту, у зв`язку з несплатою судового збору. Вважає, що оскільки первинна апеляційна скарга була подана у межах строку на апеляційне оскарження, а повторна апеляційна скарга подана без суттєвих затримок та зайвих зволікань, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Крім того, просить суд взяти до уваги, що відповідач, звертаючись повторно з апеляційною скаргою, долучив до матеріалів справи платіжне доручення про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ч.2 ст.298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.296 цього Кодексу, застосовуються положення ст.169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 169 КАС України).

Із змісту ч.1 ст.295 КАС України видно, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ч. 2 ст. 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст.295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду, визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджується належними доказами.

Із матеріалів справи видно, що 25.02.2021р. апелянт подав апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.01.2021р. справа № 813/4787/15. Однак, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021р. апеляційну скаргу повернуто апелянту у зв`язку з несплатою судового збору. Копію цією ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду апелянт отримав 19.04.2021р.

У свою чергу, суд вважає, що право особи повторно звернутися з апеляційною скаргою після її повернення, відповідно до положень ч.8 ст.169, ч.2 ст.298 КАС України, не є абсолютним, таке звернення повинно бути в порядку, встановленим законом.

Суд зазначає, що повторно апеляційну скаргу подано 16.06.2021р., тобто зі спливом тривалого проміжку часу.

Апелянт у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не наводить жодних доводів щодо об`єктивних перешкод, з яких звернення з апеляційною скаргою стало можливим лише 16.06.2021р.

Таким чином, вказані апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки недотримання особою, встановленого нормами процесуального права, порядку звернення до суду не є підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Суд також зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства, Кабінет Міністрів України зобов`язаний забезпечити відповідне фінансування державних органів для потреб сплати судового збору.

Податкові органи є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб`єктом, що реалізує свою владну компетенцію, тому відсутність чи недостатність фінансування їх діяльності не може свідчити про наявність підстав для продовження строку сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 січня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У п.45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, який затверджений постановою КМУ від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З врахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною для поновлення строку для подання апеляційної скарги.

Покликання апелянта на запровадження в Україні карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби не заслуговує на увагу, оскільки 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18 червня 2020 року (далі Закон № 731-IX), яким внесено зміни до Господарського процесуального кодексу, Цивільного процесуального кодексу та Кодексу адміністративного судочинства України.

п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до п. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, п.3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Закон №731-IX набрав чинності 17 липня 2020 року, отже, враховуючи наведене вище, процесуальні строки, які були продовжені на час дії карантину, закінчилися 06 серпня 2020 року.

Враховуючи те, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст.298 КАС України, вважаю, що таку слід залишити без руху та встановити десятиденний строк для усунення виявлених недоліків.

Вказані недоліки апеляційної скарги повинні бути усунені шляхом надіслання на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду вмотивованої заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших поважних підстав його пропуску, крім тих, яким судом надано оцінку.

При цьому, особі, яка подає апеляційну скаргу, слід роз`яснити, що відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ст.295, 298, 299 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у справі № 813/4787/15 за адміністративним позовом Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" до Головне управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без руху.

Встановити Головному управлінні ДПС у Львівській області десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяН. В. Бруновська