Справа № 580/4553/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4553/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021року

у справі №580/4553/20

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Златополь"

до відповідача Державної податкової служби України,

Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернулося Селянське (фермерське) господарство "Златополь" (надалі - позивач), з позовом до Державної податкової служби України (надалі - відповідач 1, ДПС України), Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (надалі - відповідач 2, ГУДПС у Черкаській області), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Черкаській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної від 17.08.2020 № 1842126/25209830 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 28.07.2020;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 28.07.2020 датою подання її на реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що під час зупинення реєстрації податкової накладної № 4 від 28.07.2020 відповідач 2 безпідставно застосував критерії ризиковості здійснення операцій, що не відповідає пунктам 6 та 7 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної та свідчить про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації податкових накладних, а тому оскаржуване рішення комісії ГУ ДПС у Черкаській області від 17.08.2020 № 1842126/25209830 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 4 від 28.07.2020 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки прийняте необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, всупереч вимогам чинного законодавства, не містить чіткого визначення підстав для прийняття такого рішення та без урахування наданих копій документів, пояснень та особливостей господарської діяльності позивача.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021року позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "Златополь" - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Черкаській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної від 17.08.2020 № 1842126/25209830 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 28.07.2020.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 4 від 28.07.2020 датою подання її на реєстрацію.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь селянського (фермерського) господарства "Златополь" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь селянського (фермерського) господарства "Златополь" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем 2 (надалі - апелянт) подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на засіданні комісії Головного управління розглянуто подані документи СФГ "Затополь" до ПН № 4 від 17.08.2020 та винесено рішення №1842126/25209830 від 17.08.2020 про відмову у реєстрації ПН/РК № 4 від 17.08.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, з підстав ненадання платником податків копій документів, а саме: договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів з додатками, первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів. Також у відзиві зазначено, що позивачем надано договір на перевезення № 02/07 від 01.07.2020 з ТОВ АнДеМа, але ідентифікаційні дані вказані ФОП ОСОБА_1 (некоректний договір), ТТН № 1 від 22.07.2020 перевізником виступає ТОВ АнДеМа, а вже згідно ТТН № 2 та ТТН № 3 перевізником виступає ФОП ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з підстав визначених у письмову відзиві.

Представник апелянта та відповідач 1 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що що селянське (фермерське) господарство "Златополь" створено та веде свою діяльність з 03.12.1997, основною діяльністю якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

У зв`язку із здійсненням операції з постачання продукції та на виконання вимог положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України позивачем складено і подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну № 4 від 28.07.2020 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість 493789,42 грн.

Однак, реєстрацію в ЄРПН вказаної вище податкової накладної було зупинено, про що позивача повідомлено квитанцією № від 06.08.2020.

10 серпня 2020 року позивачем подано до комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН Головного управління повідомлення про надання пояснень та копії відповідних документів, що підтверджують операцію з постачання та інформацію, зазначену у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено.

17 серпня 2020 року позивач отримав рішення комісії Головного управління № 1842126/25209830 про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

Вищевказане рішення позивач 25.08.2020 оскаржив в адміністративному порядку, шляхом подання до комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування скарги на рішення від 17.08.2020 № 1842126/25209830 разом з інформацією та усіма копіями первинних та інших документів, які підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній № 4 від 28.07.2020.

За результатами перегляду скарги ДПС України прийнято рішення № 47551/25209830/2 від 02.09.2020 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії ГУ ДПС у Черкаській області про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН від 17.08.2020 без змін.

Позивач вважає, що відмова у реєстрації податкової накладної суперечить вимогам п. 201.10. ст. 201 ПК України, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Не погоджуючись з правомірністю прийнятих відповідачем спірних рішень, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання їх протиправними та скасування та зобов`язання вчинити певні дії.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність належного обґрунтування відповідачем 2 підстав відмови у реєстрації поданої позивачем податкової накладної за умови подання останнім всіх необхідних документів, на підтвердження здійснення господарської операції, має своїм наслідком скасування оскаржуваного рішення ГУДПС у Черкаській області із покладенням на ДПС України обов`язку із вчинення дій щодо реєстрації податкової накладної.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до п. 2 Порядку №1246 податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з вимогами п. 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок № 177), податкові накладні/розрахунки коригування, що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку; 3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D > 0,05, P < P м х 1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної/розрахунку коригування; P м - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну/розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

Пунктом 12 Порядку № 1246 встановлено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Дане положення кореспондує п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Приписи п. 14 Порядку №117 визначають, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Колегією суддів враховується, що окремими положеннями Порядку № 117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що згідно чинного законодавства він наділений повноваженнями на здійснення моніторингу податкових накладних, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Судом першої інстанції вірно встановлена безпідставність зупинення реєстрації податкової накладної, як передумови прийняття відповідного рішення комісією відповідача 2, адже у квитанціях № 1 вказано недеталізовані критерії ризиковості.

Відповідно до п. 15 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Приписи п. п. 18 - 20 Порядку №117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Згідно п. 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що з аналізу змісту Порядку, встановлено, що хоча їх визначення покладено на КМ України, його положеннями не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН, або підстав для зупинення реєстрації податкової накладної, як то передбачено п.201.16 Податкового кодексу України, натомість, на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити відповідні критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, Відповідно до рішення № 1842126/25209830 від 17.08.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної № 4 від 28.07.2020, Головне управління зазначає, що відмова у реєстрації податкової накладної відбулася у зв`язку з ненаданням платником податку копії договорів, зокрема зовнішньоекономічних контрактів, з додатками до них та первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передач товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладних.

Разом з тим, у вказаному рішенні зазначено додаткова інформація щодо того, що позивачем надано договір на перевезення № 02/07 від 01.07.2020 з ТОВ "АнДеМа", але ідентифікаційні дані ФОП ОСОБА_1 (некоректний договір), ТТН № 1 від 22.07.2020 перевізником виступає ТОВ "АнДеМа", а вже згідно ТТН № 2 та ТТН № 3 перевізником виступає ФОП ОСОБА_1 .

Судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не спростовано, що позивачем було укладено два договори перевезення, а саме:

- договір перевезення № 02/07 від 01.07.2020 з ПП "АнДеМа" (а не з ТОВ як зазначає відповідач-1), у наслідок виконання якого складено ТТН № 1 від 22.07.2020, де перевізником виступає ПП "АнДеМа" і при цьому директором ПП "АнДеМа" є ОСОБА_1 ;

- договір № 1 від 20.07.2020 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, укладений з ФОП ОСОБА_1 , у наслідок виконання якого складено ТТН № 2 та ТТН № 3, де перевізником є ФОП ОСОБА_1 .

Таким чином відповідач 2 проаналізувавши договір на перевезення № 02/07 від 01.07.2020, помилково та неправильно зробив висновок про те, що цей договір є некоректним, а ідентифікаційні дані перевізника вказані вірно.

Отже, позивачем надано всі необхідні копії документів та пояснення на підставі яких відповідач 2 міг перевірити первинну документацію щодо господарської операції, по якій позивачу було зупинено реєстрацію податкової накладної № 4 від 28.07.2020.

Також судом першої інстанції встановлено, що після отримання квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної № 4 від 28.07.2020, позивачем разом з повідомленням про подання пояснень було надано копії документів, що підтверджують операцію з постачання позивачем продукції на користь контрагента ТОВ "Юнікорнс", відображену у ПН № 4 від 28.07.2020, а саме:

- договір купівлі-продажу від 28.07.2020 № 522 з ТОВ "Юнікорнс", до якого у відповідача-1 зауваження відсутні;

- рахунок-фактура № 3 від 28.07.2020, виписаного на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2020 № 522;

- видаткову накладну № 2 від 28.07.2020, що безпосередньо підтверджує факт постачання товару на користь ТОВ "Юнікорнс";

- платіжне доручення № 2539 від 29.07.2020 на оплату продукції за договору купівлі-продажу від 28.07.2020 № 522;

- акт приймання-передачі зерна № 39, № 40, № 41 від 28.07.2020, які підтверджують, що позивач передав на користь ТОВ "Юнікорнс" продукцію (пшеницю), зберігання якої здійснювалося на складах елеваторах ДП "Златодар".

Метою надання вищеописаних документів було підтвердження інформації, зазначеної у казаній податковій накладній, а саме інформації щодо постачання:

- пшениці 3 класу врожаю 2020 р. (товар згідно з УКТЗЕД - 1001) у кількості 30.59 т. на уму 150400,94 грн (сума ПДВ 30080,188);

- пшениці 2 класу врожаю 2020 р. (товар згідно з УКТЗЕД - 1001) у кількості 23.03 т. на уму 114190,34 грн (сума ПДВ 22838,068);

- пшениці 4 класу врожаю 2020 р. (товар згідно з УКТЗЕД - 1001) у кількості 31, 2 т. на уму 146899,90 грн (сума ПДВ 29379,98).

В свою чергу, договір перевезення вантажу № 02/07 від 01.07.2020, є документом, що підтверджує наявність домовленості позивача із ПП "АнДеМа" щодо перевезення вирощеної позивачем пшениці до місця її зберігання - склади елеватора ДП "Златодар". Вказаний договір надавався позивачем до пояснень як один із документів, щодо походження та наявності у позивача продукції пшениці, операція з постачання якої відображена в ПН № 4 від 28.07.2020.

Фактичне ж виконання договору перевезення № 02/07, а також факт наявності продукції у позивача підтверджується іншими документами, в тому числі, первинними, копії яких були подані позивачем разом із поясненнями, а саме: ТТН № 1 від 22.07.2020; ТТН № 2 від 21.07.2020; ТТН № 3 від 21.07.2020; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 124 від 24.07.2020 року; акт № 56 від 21.07.2020 року здачі-приймання робіт (послуг); договір складського зберігання № 18/1/зб від 13.07.2020 з ДП "Златодар"; реєстри накладних на прийняте зерно з визначенням показників якості за середньодобовим зразком № 43 від 21 липня 2020 року, № 42 від 21 липня 2020, № 49 від 22 липня 2020 року та № 50 від 22 липня 2020 року, видані ДП "Златодар" позивачу; рахунок на оплату № 377 від 27 липня 2020 року на користь ДП "Златодар" згідно договору № 18/1/зб від 13 липня 2020 року, зокрема, за зберігання зерна; платіжне доручення № 1531 від 28.07.2020 року на оплату за послуги елеватора ДП "Златодар" за зберігання зерна.

Обов`язковість подачі документів, які б підтверджували наявність та походження товару/продукції, операції з постачання якого відображаються у податкових накладних, не передбачена жодним нормативно-правовим актом, а тому є виключно ініціативою платника податків.

Таким чином, наявність недоліків в наданому до пояснень договорі № 02/07 від 01.07.2020 не може бути підставою для відмови реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 4 від 28.07.2020, складеної позивачем на користь ТОВ "Юнікорнс" за операцією з постачання пшениці, оскільки договір не є первинним документом, що безпосередньо відображає зміст конкретної господарської операції з постачання продукції.

Первинний документ, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ (далі - Закон № 996) це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1 Закону).

Відповідно до статті 9 Закону № 996, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є саме первинні документи.

Крім того, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України).

Отже, відповідно до ст. 1 Закону № 996 первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. За змістом цієї статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи те, що позивач надав усі необхідні документи, які підтверджують факт здійснення господарської операції, яка відображена у податковій накладній № 4 від 28.07.2020, то підстав для зупинення реєстрації останньої не було і як наслідок така податкова накладна має бути зареєстрована в ЄРПН.

Однак, всупереч наданих документів, відповідачем 2 прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, із змісту вказаного рішення вбачається, що останнє не містить конкретної інформації щодо підстав його прийняття.

Довід апелянта у апеляційній скарзі про ненадання позивачем документів, необхідних для реєстрації податкових накладних, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки надані позивачем документи підтверджували фактичне здійснення операцій з постачання позивачем товару (послуг) на адресу контрагенту, кількісні та вартісні показники цих операцій і були достатніми для реєстрації податкової накладної.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що відповідач довів правомірність оскаржуваних позивачем рішень.

Крім того, жодної інформації щодо причин та підстав для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних контролюючим органом не наведено ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду.

Таким чином, всупереч визначеній у рішенні підставі його прийняття, як встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом не наведено жодного порушення норми матеріального права, не зазначено, які саме документи складені з порушенням законодавства, та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Загальними вимогами, які висуваються до індивідуальних актів, як актів правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні про відмову у реєстрації податкових накладних не зазначено (не підкреслено), яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Тобто, відповідачем 2 не зазначено мотивів та підстав прийняття оскаржуваних рішень.

У свою чергу, невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року по справі № 0940/1240/18, від 12 листопада 2019 року по справі №816/2183/18 та відповідно до частини 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить висновку, що за відсутності належного мотивування контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації податкових накладних з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, таке рішення не узгоджується з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Разом з тим, як було вірно встановлено судом першої інстанції, належні і допустимі докази реальності господарських операцій позивача з контрагентами були надані, а окремі недоліки первинної документації не можуть спростовувати правильності згаданих висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що за відсутності належного мотивування контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації податкових накладних з підстав ненадання певних документів без їх деталізації, таке рішення не узгоджується з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк

Повний текст постанови складено 12 липня 2021 року.