Справа № 640/21539/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Костюк Л.О. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві у проведенні перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці за заявою від 23 червня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60% від суддівської винагороди працюючого судді, зазначеної у довідці від 10 червня 2020 року № 99/0403/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці - ОСОБА_1 за заявою від 23 червня 2020 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 в розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді, зазначеної у довідці від 10 червня 2020 року № 99/0403/20 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що після ухвалення Конституційними Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що є обов`язковою умовою для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, не змінювався. Також відповідач зазначає, що подані позивачем заява про перерахунок пенсії та довідка про суддівську винагороду не відповідають установленій формі.

Відзив на апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві не надходив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року - змінити, виклавши абз. 3 його резолютивної частини у новій редакції, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 працював на посаді судді Апеляційного суду міста Києва та був звільнений у відставку постановою Верховної Ради України від 11 квітня 1995 року № 131/95-ВР.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

ОСОБА_1 23 червня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про виплату щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку відсотка від заробітної плати працюючого судді на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, до якої додав довідки про суддівську винагороду судді Апеляційного суду міста Києва від 04 червня 2020 року № 74/0403/20 (складена стана станом на 18 лютого 2020 року) та від 10 червня 2020 року № 99/0403/20 (складена стана станом на 01 березня 2020 року).

Вимоги позивача ґрунтувалися на тому, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, які обмежували його право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у належному розмірі.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 07 липня 2020 року № 2600-030308/91158 відмовило позивачу в проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що після 18 лютого 2020 року розмір складових суддівської винагороди працюючих суддів не змінювався.

Не погоджуючись із такими діями Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Суд першої інстанції також зазначив, що позивач просив здійснити такий перерахунок виходячи з 60 % від суддівської винагороди працюючого судді, в той час, як первинно позивачеві було призначено пенсію в розмір 90% заробітної плати працюючого судді. При перерахунку грошового утримання суддям у відставці має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового утримання у відсотках, яка діяла на момент призначення грошового утримання судді у відставці.

Такий висновок суду обґрунтований тим, що зміни розміру пенсії (грошового утримання судді у відставці) у відсотках стосуються лише порядку призначення пенсії (грошового утримання судді у відставці) особам, які мають право на таке грошове утримання за Законом України «Про судоустрій і статус суддів» у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення. У той же час ці норми не стосуються і не поширюються на випадки перерахунку вже призначеного грошового утримання судді у відставці, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Колегія суддів не у повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

На час виходу позивача у відставку, розмір щомісячного довічного грошового утримання визначався ст. 43 Закону України «Про статус суддів».

У подальшому питання соціального захисту судді у відставці регулювалися Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII було запроваджено проведення первинного кваліфікаційного оцінювання суддів з метою прийняття рішень щодо можливості здійснення ними правосуддя у відповідних судах.

Особливості нарахування суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання у залежності від проходження суддею кваліфікаційного оцінювання були визначені у п.п. 22-25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Положеннями п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII також було визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до п. 22 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

За правилами п. 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

Однак Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16 жовтня 2019 року № 193-IX, який набрав чинності 07 листопада 2019 року, п.п. 22, 23 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII були виключені.

Згідно з п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У свою чергу п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачав, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що запровадження згідно із положеннями п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Також Конституційний Суд України наголосив на тому, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

Згідно з ч. 1 ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який по-різному визначав порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у залежності від проходження кваліфікаційного оцінювання, втратив чинність.

Визначаючи норму права, яка визначає порядок і підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді після 19 лютого 2020 року , колегія суддів враховує, що норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI щодо виплати пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залишалися чинними в силу положень п. 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, адже про них було зазначено в п. 25 цього ж розділу.

Разом з тим, із втратою чинності п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII припинили свою дію також і норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, що визначали порядок і підстави для виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, починаючи з 19 лютого 2020 року правовідносини щодо нарахування і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються виключно Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII.

За змістом ч. 1 ст. 142 вказаного Закону судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У свою чергу ч. 4 ст. 142 зазначеного Закону передбачає, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як раніше зазначалося, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виходило з того, що після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - не змінювався.

Надаючи правову оцінку зазначеному доводу, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пп. 4 п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII з 1 січня 2020 року розмір посадового окладу судді становить: для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Зазначені норми права вказують на те, що зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відбулася 01 січня 2020 року, в той час як відповідне рішення було ухвалене Конституційним Судом України лише 18 лютого 2020 року.

Разом з тим, визначальним для вирішення цього спору є те, що посадовий оклад, установлений для судді, який працює на відповідній посаді, станом на 19 лютого 2020 року є вищим у порівнянні з посадовим окладом, із якого ОСОБА_1 обчислено щомісячне довічне грошове утримання на час звернення до суду.

Так, положеннями п. 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII передбачено щорічне підвищення посадового окладу судді починаючи з першого січня року. Для судді апеляційного суду посадовий оклад становив з 01 січня 2017 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з 01 січня 2018 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з 01 січня 2019 року - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з 01 січня 2020 року - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Також фактичний розмір посадового окладу збільшується за рахунок щорічного підвищення з 1 січня календарного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посадовий оклад судді, обчислений відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI також є меншим, адже за правилами ч.ч 3, 4 ст. 133 вказаного Закону посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Посадові оклади інших суддів встановлюються пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом, який для судді апеляційного суду становить 1,1.

Враховуючи, що з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 позивач набув право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання за новими правилами, які передбачають здійснення розрахунку із застосуванням складових суддівської винагороди в більших розмірах, колегія суддів вважає, що у відповідача не було підстав для відмови в проведенні такого перерахунку.

Перевіряючи обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання слід здійснювати виходячи із 90% суддівської винагороди, колегія суддів виходить із такого.

Положення ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII закріплюють загальне правило, відповідно до якого щомісячне довічне грошове утримання виплачується у чітко встановленому розмірі, визначеному у відсотках від суддівської винагороди. Застосування такого правила не пов`язане із тим, здійснюється призначення такої виплати вперше, чи проводиться її перерахунок.

Колегія суддів наголошує на тому, що ч. 3 ст. 142 зазначеного Закону визначає єдиний механізм розрахунку як для призначення щомісячного довічного грошового утримання, так і для його перерахунку.

У свою чергу ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII визначає лише підставу, з настанням якої виникає право на перерахунок такого утримання за процедурою, що визначена у ч. 3 ст. 142 вказаного Закону.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не містить положень, які б установлювали інші правила обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується судді у відставці, ніж визначені в ч. 3 ст. 142 цього ж Закону. Також відсутні норми, які б передбачали незмінність відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання протягом усього часу його виплати судді у відставці.

Обчислення щомісячного довічного грошового утримання за правилами ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII призводить до збільшення суми, яка підлягає виплаті позивачу, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що зменшення відсоткового розміру призводить до звуження його права на соціальний захист.

Також колегія суддів враховує, що за змістом розділу X Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII статус судді у відставці включає в себе також право на пенсії або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 17, ч. 2 ст. 52 вказаного Закону єдність системи судоустрою забезпечується єдиним статусом суддів.

Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Натомість виплата щомісячного довічного грошового утримання, обчисленого з однакових складових суддівської винагороди, проте в різному відсотковому розмірі, який залежить від дати виходу у відставку, ставить суддів у нерівне правове становище.

Єдиним допустимим критерієм, який згідно з ч. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII може вплинути на розмір щомісячного довічного грошового утримання у відсотках до суддівської винагороди, є кількість повних років роботи на посаді судді.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, правильно визначив спосіб захисту свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання - виходячи із 60% суддівської винагороди. Натомість суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі заявлених позовних вимог та зобов`язав відповідача провести відповідний перерахунок виходячи із 90% суддівської винагороди.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невідповідності поданих позивачем заяви і довідки про суддівську винагороду установленій формі колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України був затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 січня 2008 року № 3-1 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 1 розділу І Порядку заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 від 23 червня 2020 року, колегія суддів встановила, що вона не містить окремих реквізитів, передбачених додатком 1 до Порядку, однак з її змісту чітко вбачається зміст порушеного питання і підстави для проведення перерахунку.

Крім того оформлення заяви від 23 червня 2020 року не за встановленою додатком 1 до Порядку формою не стало перешкодою для її розгляду і вирішення відповідачем саме як заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно з п. 1 розділу ІІ Порядку заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Надані ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду від 04 червня 2020 року № 74/0403/20 та від 10 червня 2020 року № 99/0403/20 за своїм змістом повністю відповідають вимогам, що визначені в додатку 1 до Порядку.

Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат між сторонами відповідає вимогам абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неналежного оформлення документів, які були подані позивачем для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, є необґрунтованими.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив законне і обґрунтоване рішення у частині визначення права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020, однак при визначенні відсоткового розміру такої виплати - неправильно застосував норми матеріального права.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року - змінити, виклавши абз. 3 його резолютивної частини у новій редакції.

Керуючись ст.ст. 122, 1396, 242, 308, 311, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року - змінити, виклавши абзац третій його резолютивної частини у такій редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Апеляційного суду міста Києва від 10 червня 2020 року № 99/0403/20, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року».

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді Л.О. Костюк

В.В. Файдюк