Справа № 420/15127/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/15127/20

Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. Дата і місце ухвалення: 12.05.2021р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області до керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо невідшкодування шкоди та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2020 року територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича, в якому просило суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не відшкодування шкоди державі в сумі 142946,36 грн.;

- стягнути з посадової особи - керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. грошові кошти в сумі 142 946,36 грн. на користь територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. щодо винесення незаконного наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади помічника судді, що встановлено судовим рішення по справі №420/4541/20, призвели до заподіяння державі в особі ТУ ДСА України в Одеській області матеріальної шкоди в сумі 142946,36 грн. у зв`язку з оплатою вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника. На виконання ст.82 Закону України «Про державну службу» ТУ ДСА України в Одеській області 09.11.2020р. винесено пропозицію керівнику апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенку О.В. про відшкодування шкоди. Однак, заподіяна відповідачем державі шкода відшкодована не була, кошти від ОСОБА_1 на рахунки територіального управління ДСА не надійшли, а листом від 17.11.2020р. відповідач висловив відмову у здійсненні відповідного відшкодування. У зв`язку з цим, у ТУ ДСА України в Одеській області виникли підстави для звернення з позовом до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення від 12.05.2021р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ТУ ДСА України в Одеській області.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що визнаний незаконним та скасований постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020р. по справі №420/4541/19 наказ №49-о/с-ап від 04.04.2019р. про звільнення помічника судді Чопик М.В. виданий керівником апарату Іщенко А.В. на підставі подання судді Суворовського районного суду м.Одеси Шепітко І.Г. Зазначене подання керівник апарату не мав права не виконати або оскаржити. Положення частини 3 статті 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо звільнення з посади помічника судді керівником апарату відповідного суду за поданням судді, є імперативними і не надають керівнику апарату суду будь-яких повноважень не виконувати або оспорювати подання відповідного судді.

У зв`язку з цим, апелянт стверджує, що він не може нести відповідальність за дії судді, яким внесено подання про звільнення з посади його помічника, а також відшкодовувати будь-які збитки. Керівник апарату є лише виконавцем подання про звільнення, яке реалізує шляхом видання наказу про звільнення.

ТУ ДСА України в Одеській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенка О.В., в якому просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що він не мав права не виконати подання судді про звільнення ОСОБА_2 з посади помічника судді та зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020р. по справі №420/4541/19 чітко встановлено, що наказ №49-о/с-ап від 04.04.2019р. прийнято керівником апарату без дотримання гарантій, передбачених законодавством про працю.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020р. по справі №420/4541/19 задоволено частково позов ОСОБА_2 . Визнано незаконним та скасовано наказ Суворовського районного суду міста Одеси №49-о/с-ап від 04 квітня 2019 року про звільнення з посади помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси Чопик М.В. Поновлено ОСОБА_2 на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси. Стягнуто з Суворовського районного суду міста Одеси на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2019 року по 08 вересня 2020 року (день прийняття судового рішення) у розмірі 142 946,36 грн.

У зв`язку з надходженням заяви ОСОБА_2 від 29.10.2020р. та оригіналу виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду від 26.10.2020р. по справі №420/4541/19 Головним управлінням Державної казначейської служби України 04.11.2020р. здійснено примусове списання коштів в сумі 142 946,36 грн. з рахунку ТУ ДСА України в Одеській області, призначеного для виплати заробітної плати та інших обов`язкових виплат працівникам апарату Суворовського районного суду м.Одеси.

09.11.2020р. ТУ ДСА України в Одеській області, на підставі ст.82 Закону України «Про державну службу», сформувало та направило керівнику апарату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 пропозицію про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної державі внаслідок прийняття незаконного наказу про звільнення ОСОБА_2 , у вигляді виплаченого на користь вказаної особи середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 142 946,36 грн.

У відповідь на вказану пропозицію керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. листом від 17.11.2020р. відмовив ТУ ДСА України в Одеській області у здійсненні відшкодування будь-яких збитків з посиланням на ч.3 ст.157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та п.7 Положення про помічника судді, затвердженого Рішенням Ради суддів України №21 від 18.05.2018р. Відмова мотивована тим, що наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади помічника судді видано керівником апарату на підставі подання судді Суворовського районного суду м.Одеси Шепітко І.Г., яке керівник апарату не мав права не виконати або оскаржити.

Вважаючи протиправною бездіяльність керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 щодо відшкодування шкоди державі в сумі 142 946,36 грн. ТУ ДСА України в Одеській області звернулося з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що судовим рішенням у справі №420/4541/19 встановлено порушення процедури звільнення ОСОБА_2 , що і стало підставою для скасування наказу про звільнення №49-о/с-ап від 04 квітня 2019 року. Викладене, за висновками суду першої інстанції, свідчить про необґрунтованість тверджень відповідача щодо відсутності дискреції керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси при вирішення питання про звільнення з посади помічника судді.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Питання матеріальної відповідальності державного службовця врегульовано главою 3 розділу VIII Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII.

Так, відповідно до ст.80 Закону №889-VIII матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до:

1) державного службовця, який заподіяв шкоду;

2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.

У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України №889-VIII, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктами 3, 4, 7 частини 1 статті 2 Закону України № 889-VIII визначені такі терміни:

- керівник державної служби в державному органі - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі;

- посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону;

- суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Відповідно до п. 4.4 Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області, затвердженого головою ДСА України від 25.09.2015р., ТУ ДСА України в Одеській області здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ТУ ДСА України в Одеській області та місцевих судів Одеської області.

Згідно ч. 4 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України, а керівників апаратів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Верховного Суду, їх заступників призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади Голова Державної судової адміністрації України.

Із змісту наведених правових норм вбачається, що ТУ ДСА України в Одеській області, як суб`єкт призначення відповідача на посаду керівника апарату, є належним органом звернення із позовом до суду в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених Законом №889-VIII.

Статтею 81 Закону №889-VIII передбачено, що державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Відповідно до ст.82 Закону №889-VIII для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі.

Пропозиція може бути внесена протягом трьох місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався чи мав дізнатися про обставини, що є підставою для пред`явлення вимоги, але не пізніше ніж через три роки з дня заподіяння шкоди.

Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції.

У разі ненадання державним службовцем відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку керівник державної служби може звернутися з позовом про таке відшкодування до суду.

Сторонами у справі не заперечується, що суб`єктом призначення ОСОБА_1 на посаду керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси дотримано вимоги Закону №889-VIII щодо звернення до державного службовця із письмовою пропозицією щодо відшкодування шкоди, яка добровільно не виконана відповідачем.

Заперечуючи проти позову та в обґрунтування вимог апеляційної скарги керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. посилається на те, що наказ №49-о/с-ап від 04.04.2019р. про звільнення помічника судді Чопик М.В. виданий ним, як керівником апарату суду, на підставі подання судді Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_3 , що визначено частиною 3 статті 157 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». А відтак, за твердженнями апелянта, він не являється тією особою, яка зобов`язана відшкодувати державі матеріальні збитки у вигляді виплати незаконно звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки зі змісту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020р. по справі №420/4541/19 слідує, що підставою для часткового задоволення позову ОСОБА_2 та скасування наказу про звільнення №49-о/с-ап від 04.04.2019р. став висновок колегії суддів про неврахування керівником апарату Суворовського районного суду м. Одеса Іщенко О.В. при прийнятті вказаного наказу положень ч.3 ст.184 КЗпП України.

З вказаного слідує, що подання судді є передумовою для звільнення з посади помічника судді, однак реалізація керівником апарату відповідного суду такого подання має відбуватися з обов`язковим дотриманням гарантій, передбачених законодавством, у тому числі з дотриманням вимог законодавства про працю.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта, що незаконне звільнення з посади ОСОБА_2 відбулося за відсутності його вини.

Поряд з цим, при вирішенні спірного питання слід враховувати положення ч.4 ст.81 Закону №889-VIII, якою передбачено, що під час визначення розміру відшкодування враховуються майнове становище державного службовця, співвідношення розміру заподіяної шкоди до його заробітної плати, ризик виникнення шкоди, досвід державної служби, надані державному службовцю накази (розпорядження), а також інші обставини, у зв`язку з якими повне відшкодування державним службовцем шкоди буде необґрунтованим.

У даному випадку заподіяною державі майновою шкодою є сума виплаченого на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 квітня 2019 року по 08 вересня 2020 року (день прийняття судового рішення по справі №420/4541/19) у розмірі 142 946,36 грн.

Колегія суддів враховує, що розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті на користь незаконно звільненого працівника, залежить як від оперативності звернення до суду, так і від строку розгляду справи судом. Тобто, на розмір відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу та, відповідно, і розмір заподіяних державі збитків, відповідач не має впливу.

У спірних правовідносинах підлягає врахуванню і та обставина, що механізм звільнення помічника судді за приписами КЗпП України в сукупності зі ст.157 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачає відсутність вираженої волі з боку «власника» або «уповноваженого органу», та наявність волі відповідного судді, яка оформлена мотивованим поданням про звільнення помічника.

Крім того, у відповідь на пропозицію ТУ ДСА України в Одеській області про відшкодування завданої держави матеріальної шкоди керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 просив врахувати, що він має трьох неповнолітніх дітей та перебуває у скрутному матеріальному становищі.

За таких обставин повне відшкодування державним службовцем шкоди не є обґрунтованим, а тому, на підставі ч.4 ст.81 Закону №889-VIII, колегія суддів вважає, що пропорційним та справедливим буде стягнення з керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенка О.В. на користь ТУ ДСА України в Одеській області 20 000 грн. в якості відшкодування завданої державі шкоди у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, однак не враховано положень ч.4 ст.81 Закону №889-VIII, тому колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення від 12.05.2021р. слід змінити, зазначивши в його мотивувальній та резолютивній частинах, що з посадової особи - керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В. на користь територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області підлягають стягненню грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року змінити, зазначивши в його мотивувальній та резолютивній частинах, що з посадової особи - керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича на користь територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області підлягають стягненню грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 липня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук