Справа № 520/17610/2020
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 р. Справа № 520/17610/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 (суддя Горшкова О.О.; м. Харків) по справі № 520/17610/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також - відповідач, ГУПФУ в Харківській області) в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення відділу з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за № 143383 від 07.09.2020 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки про заробітну плату, виданої 11.06.2020 Офісом Генерального прокурора України, у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати відповідно до статті 50-1 Закону України від 5 листопада 1991 року №1789-VІІ "Про прокуратуру", за правилами, порядком і умовами якої позивач безпосередньо вийшов на пенсію 19 березня 1997 року;

- скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій №16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.09.2020 № 143383 щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-VІІ "Про прокуратуру" у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як належного відповідача, здійснити перерахунок призначеної мені - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-VІІ "Про прокуратуру" з розрахунку 90 відсотків від місячної (чинної) заробітної плати згідно з довідкою, виданої Офісом Генерального прокурора України 11.06.2020, без обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром та здійснити виплату цих коштів з 01.04.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням №143383 від 24.09.2020 відповідач відмовив йому в задоволенні заяви про перерахунок пенсії згідно Закону України "Про прокуратуру" посилаючись відсутність підстав для перерахунку пенсії. Вважаючи оскаржуване рішення незаконним, так як право на перерахунок пенсії за вислугу років виникло 13.12.2019 на підставі Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019 в справі №3-209/2018, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №143383 від 07.09.2020 про відмову в проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ) з 13 грудня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 №21-1175зп, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., ).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року по справі № 520/17610/2020 та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 143383 від 07.09.2020 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років згідно статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» у розмірі 90 відсотків місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимальним розміром та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії у повному розмірі.

Вимоги апеляційної скарги позивача обґрунтовано тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передчасність заявлених позовних вимог щодо здійснення перерахунку пенсії у конкретному відсотковому розмірі від заробітної плати, який встановлено на момент призначення пенсії, а також без обмеження пенсії максимальним розміром. Позивач вважає, що між ним та відповідачем існує спір щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром. Зазначає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, яка діяла на момент призначення пенсії. Відтак, до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії та зменшуватися відсотковий розмір пенсії від суми місячної заробітної плати, оскільки такі обмеження виникли після призначення йому пенсії та звужують права позивача. Також звертає увагу, що право позивача на отримання пенсії, виходячи із розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати та без обмеження максимальним розміром уже встановлено в постанові Люботинського міського суду Харківської області від 01.12.2016 по справі № 630/619/16-а, яка набрала законної сили та була виконана відповідачем.

Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача відповідач подав відзив в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 по справі № 520/17610/2020 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

В апеляційній скарзі позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за його особистої участі.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Підстави для проведення апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами визначено ст. 311 КАС України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно зі ст. 257, 262 КАС України, вищезазначена категорія справ розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, апеляційний розгляд зазначеної категорії справ незначної складності, які розглянуто судом першої інстанції в спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 311 КАС України, якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

З огляду на предмет розгляду у цій справі, суб`єктний склад учасників, наявність у матеріалах справи доказів для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи, а також відсутність обґрунтувань необхідності розгляду справи з повідомленням учасників справи, колегія суддів не вбачає підстав розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи заявлене клопотання, колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 8 грудня 1983 року у справі Axen v. Germany, заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року Varela Assalino contre le Portugal, заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в позовній заяві, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у цій справі сторонам була надана можливість повною мірою скористатися своїми процесуальними правами, подати відзив на апеляційну скаргу, повідомити суд про обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про розгляд справи в судовому засіданні за його участі задоволенню не підлягає, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ у розмірі 90% від чинної заробітної плати прокурора, що займає посаду аналогічну на час звільнення позивача.

На підставі постанови Люботинського районного суду Харківської області №630/619/16 від 01.12.2016, Харківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області здійснено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" з розрахунку 90 % від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади, без обмеження її максимального розміру.

Станом на час розгляду справи, позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 01.09.2020 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі довідки, виданою Офісом Генеральної прокуратури про заробітну плату від 11.06.2020 № 21-1175зп.

Рішенням Відділу з питань перерахунків пенсій № 16 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 143383 від 07.09.2020 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви, посилаючись на те, що положення частини 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, які визначали умови та порядок перерахунку пенсії працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати з дня набрання чинності Закону України № 1697-VІІ від 14.10.2014, тобто з 15.07.2015 втратили чинність. Згідно з Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідної категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Оскільки порядок перерахунку пенсій не визначено, підстави для проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії згідно його заяви відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача про відмову в переведенні пенсії за вислугу років та її перерахунку, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх соціальних прав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 11.06.2020 №21-1175зп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, які стосувалися вирішення питання щодо застосування до позивача положень законодавства з приводу запроваджених обмежень максимального розміру пенсії та застосування 90 відсоткового розміру пенсії від суми грошового забезпечення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги є передчасними, позаяк вони не були предметом розгляду відповідача та прийняття відповідного рішення або вчинення дії, з яких вбачалось застосування до позивача перелічених обмежень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно із п.21 ст.4 КАС України типові адміністративні справи адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявленого аналогічні вимоги.

Предметом спору у справі, що розглядається, є право позивача як особи, якій призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", на перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури у розмірі 90% від розміру заробітної плати, без обмеження її максимальним розміром пенсії, після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019.

Судом встановлено, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 14.09.2020 ухвалено рішення у зразковій справі №560/2120/20, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021р.

У цій зразковій справі, з урахуванням внесених уточнень, заявлені наступні позовні вимоги: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №12 від 12.03.2020 про відмову фізичній особі у перерахунку пенсії за вислугу років; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 13.12.2019 року перерахунок та виплату фізичній особі раніше призначеної пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків від усіх складових заробітку, зазначених у довідці прокуратури Хмельницької області №18-174 вих.20 від 05.03.2020, без обмеження її максимального розміру з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Верховний Суд визначив ознаки типової справи, а саме:

а) позивач - особа, яка отримує пенсію, призначену відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону № 1697-VII;

б) відповідач-територіальні органи Пенсійного фонду України;

в) предмет спору - вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII;

г) звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України за перерахунком пенсії після 13.12.2019.

Також судом зазначено, що висновки Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами перерахувати пенсію відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ або статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII після ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019.

Таким чином, враховуючи предмет спору у цій справі та предмет спору у справі, яку розглянуто Верховним Судом як зразкову, колегія суддів приходить до висновку про те, що вказана справа є типовою справою по відношенню до справи №560/2120/20.

Відтак, правові висновки Верховного Суду, які зроблені під час розгляду справи №560/2120/20, підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

За результатом розгляду зразкової справи №560/2120/20 Верховним Судом зроблено висновок про те, що з 13.12.2019 особи, яким пенсії призначені відповідно до Закону №1789-ХІІ або Закону №1697-VII мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657); такі пенсії перераховуються з 13.12.2019.

Отже, в частині визначення права позивача на перерахунок пенсії, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90% від розміру заробітної плати та без обмеження її максимальним розміром пенсії, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач, відмовляючи позивачу у перерахунку пенсії, взагалі заперечував право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури (на підставі Постанови КМУ №657 від 30.08.2017).

У свою чергу, питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром, є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. Отже, у спірному випадку відсутні підстави стверджувати про те, що права позивача, у зазначеній частині, будуть порушенні відповідачем під час перерахунку пенсії на виконання цього рішення суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог, в цій частині, слід відмовити, як передчасних.

Таку позицію висловив і Верховний Суд під час розгляду зразкової справи №560/2120/20, яким зроблено висновок про те, що вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2021 по справі № 520/17610/2020 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова