Справа № 620/6643/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6643/20 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року

у справі №620/6643/20 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Бахмацької міської ради Чернігівської області

про визнання протиправними та скасування дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року до Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Бахмацької міської ради Чернігівської області (надалі-відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Бахмацької міської ради Чернігівської області щодо відмови у задоволенні заяви позивача про виплату вихідної допомоги у розмірі шести середніх заробітних плат, що передбачено частиною другою статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", а також пунктом 5 частини першої статті 41 та статті 44 КЗпП України;

- зобов`язати Бахмацьку міську раду Чернігівської області сплатити на користь позивача вихідну допомогу у розмірі шести середніх заробітних плат, а саме, 90862,41 грн, у зв`язку з припиненням виконання повноважень посадової особи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після припинення повноважень сільського голови Стрільницької сільської ради позивач звернувся до відповідача з заявою про збереження за ним середньої заробітної плати на період працевлаштування відповідно до частини другої статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", у зв`язку з тим, що до обрання його сільським головою, постійного місця роботи не мав, перебував на обліку в районному центрі зайнятості. Однак відповідач відмовив йому у такій виплаті за відсутності правових підстав. Вважає, що вказана відмова суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року в задоволенні адміністративного позову - відмовлено повністю.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не були враховано, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті розпорядження, протиправно не застосував положення ст. 44 КЗпП України, що призвело до порушення прав та гарантій визначених чинним на час звільнення законодавством щодо отримання належної вихідної допомоги, а тому при визначення розміру вихідної допомоги відповідач слід взяти до уваги, що підставами звільнення з займаної посади визначені ст. 12 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", які за своєю суттю, відповідають підставам, зазначеним у п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідач заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи, що суду апеляційної інстанції не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що наявні підстави для розгляду апеляційної справи та матеріалів справи в письмовому провадженні.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 відповідно до результатів виборів від 25 жовтня 2015 року обраний сільським головою Стрільницької сільської ради, що підтверджується рішенням Стрільницької сільської ради (першої сесії) від 11.11.2015 та постановою від 29.1.2015 № 10 (а.с.11-12).

Відповідно до розпорядження Бахмацької міської ради від 25.11.2020 № 85 на 27.11.2020 скликано друге пленарне засідання 1-ї сесії Бахмацької міської ради 8-го скликання. (а.с.15).

19.11.2020 винесено рішення Бахмацької міської ради "Про інформацію члена Бахмацької міської територіальної виборчої комісії про результати виборів Бахмацького міського голови та визнання його повноважень" відповідно до якого визнано набуття повноважень Бахмацького міського голови Шимком Павлом Миколайовичем .

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 730-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Чернігівської області" Стрільницька територіальна громада Бахмацького району Чернігівської області ввійшла до складу Бахмацької міської територіальної громади з адміністративним центром територіальної громади в м. Бахмачі Чернігівської області.

19.11.2020 відповідно до рішення 1-го пленарного засідання 1-ї сесії Бахмацької міської ради від 19.11.2020 набули повноважень депутати Бахмацької міської ради, обрані у 2020 році на перших місцевих виборах депутатів міського голови Бахмацької міської територіальної громади, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України.

19.11.2020, припинено повноваження сільського голови Стрільницької сільської ради ОСОБА_1 , що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 (а.с. 13).

27.11.2020 ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача, в якій просив вирішити питання про збереження за ним середньомісячної заробітної плати на період його працевлаштування та зазначив, що до обрання головою сільської ради постійного місця роботи не мав, перебував на обліку в районному центрі зайнятості (а.с.16).

Листом від 07.12.2020 № 03-20/2990 відповідач відмовив позивачу, оскільки до обрання на посаду сільського голови позивач не був працевлаштований, а отже, право на отримання середньої заробітної плати протягом 6 місяців за позивачем не зберігається (а.с17).

Позивач не погодився з відмовою відповідача та звернувся за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивача було звільнено з посади заступника на підставі ст. 12 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", а не на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України чи п. 5 ч. 1ст. 41 КЗпП України, тому поширення на спірні правовідносини приписів ст. 44 КЗпП України є безпідставним.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання виконання покладених на голів сільських, селищних, місцевих адміністрацій та їх заступників, припинення ними наданих повноважень, права і обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 09.04.99 №586-XIV "Про місцеві державні адміністрації" (надалі - Закон №586-XIV).

Частиною першою статті 33 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" № 93-IV ( далі Закон № 93-IV) передбачено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 25.05.1997 № 280/97-ВР встановлено, що на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

На підставі системного аналізу наведених правових норм, суд вважає, що чинним законодавством гарантії трудових прав сільського голови після закінчення його повноважень прирівняно до таких гарантій депутатів місцевих рад.

При цьому за такими особами на час виконання обов`язків на постійній основі зберігається попередня робота (посада), яку він обіймав на час свого обрання на виборну посаду. Із працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради (сільський голова), укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Отже, збереження за колишнім депутатом місцевої ради (сільським головою) на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду, і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.

Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені статтею 118 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), за приписами якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Під рівноцінною роботою (посадою) треба розуміти роботу (посаду), не нижче за кваліфікацією чи посадою, за якою особа працювала до обрання на виборну посаду (відповідного голови/секретаря).

Отже, вказаними вище нормами законодавства встановлено право працівника, звільненого з роботи внаслідок обрання на виборну посаду у раді, на одержання після закінчення його повноважень за виборною посадою попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві, в установі, організації або надання йому рівноцінної роботи (посади), а за його згоди - на іншому підприємстві, в установі чи організації.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, установу , організацію або перехід на виборну посаду.

Для збереження на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради, але не більше шести місяців, середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді у раді необхідне дотримання трьох умов: перебування у трудових відносинах (працевлаштування) до обрання на виборну посаду; звільнення з попереднього місця роботи у зв`язку з переходом на виборну посаду згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України; неможливості надання попередньої роботи (посади)', а за її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, що відповідно до записів у трудовій книжці позивач, до свого обрання на посаду сільського голови Стрільницької сільської ради, перебував на обліку в Бахмацькому районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, що підтверджується довідкою Бахмацької філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 03.12.2020 № 25.2/1013 (а.с.21), тобто не перебував у трудових відносинах з підприємством (установою, організацією).

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутні правові підстави для збереження за ним на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на посаді сільського голови, за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, оскільки до його обрання сільським головою не працював і не був звільнений з підстав, пов`язаних з необхідністю виконання обов`язків сільського голови.

Так, відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Пунктом 5 частини 1 статті 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, що позивач обіймав сільського голови припинено у зв`язку з призначенням нового голови на підставі пп. 4 п. 2 розділу ІІ підпункту 4 пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" від 16.04.2020 № 562-ІХ .

Отже, оскільки позивача було звільнено на підставі Закону № 562-ІХ, а не на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України чи п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що поширення на спірні правовідносини приписів ст. 44 КЗпП України є безпідставним.

Колегія суддів звертає увагу, що стаття 44 КЗпП не поширюється на ці правовідносини, оскільки підставою припинення повноважень позивача була обставина призначення нового голови районної державної адміністрації, тобто частини 3 статті 10 Закону N586, коли у позивача виник обов`язок заявити про припинення своїх повноважень у зв`язку з призначенням нового голови районної державної адміністрації, тобто є спеціальна норма Закону.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про необхідність застосування пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України, оскільки при формулюванні причин звільненні позивача не мають застосовуватись норми КЗпП, так як спірні відносини врегульовані Законом України № 562-ІХ, тому посилання позивача на ст. 44 КЗпП для виплати йому вихідної допомоги також є безпідставним.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року по справі №823/117/17, від 14 лютого 2019 року по справа №824/395/16а та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Щодо посилання апелянтом, що йому Конституцією України надано гарантоване право на працю, колегія суддів не бере до уваги, оскільки, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується апелянтом, що на час призначення позивач на посаду, останній повинен був знати, що при обранні нового голови сільського голови, він підлягає звільненню.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк