Справа № 440/5954/20
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

07 липня 2021 р.Справа № 440/5954/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. , Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна"
до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків , третя особа Головне управління ДПС у Полтавській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, який є правонаступником Офісу великих платників податків Державної податкової служби, третя особа Головне управління ДПС у Полтавській області, в якому просив суд:
- зобов`язати Офіс великих платників здійснити перерахунок суми вищевказаного штрафу відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, визначивши у новому податковому повідомленні-рішенні суму штрафу не більше 1700,00 грн. та надіслати (вручити) позивачу нове податкове повідомлення-рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправну бездіяльність відповідача в частині невиконання вимог Закону України від 16.01.2020 №466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", яким підрозділ 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено пунктом 73.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо не здійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 24.10.2018 №, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України. Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби здійснити перерахунок суми штрафу, застосованого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" згідно з податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 24.10.2018 №, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України. В іншій частині позов залишено без задоволення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" частину витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1051 грн 00 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків подано апеляційну скаргу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 по справі № 440/5954/20 залишено без змін.

22.06.2021 до Другого апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №440/5954/20, в обґрунтування якої вказує, що позивачем у відзиві на апеляційну скаргу від 17.05.2021 зроблено заяву про те, що користуючись своїм процесуальним правом на розподіл судових витрат позивач до закінчення судових дебатів заявляє про те, що будуть подані відповідні докази щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи (витрат на професійну правничу допомогу), протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Таким чином, протягом встановленого законом строку позивач подає суду докази щодо витрат на правничу допомогу, надану адвокатом під час апеляційного розгляду справи у розмірі 5000 грн.

07.07.2021 до Другого апеляційного адміністративного суду від представника відповідача надійшло заперечення до заяви про ухвалення додаткового рішення, у якому, посилаючись на необґрунтованість заявленої вартості послуг у поданому позивачем звіті адвоката Рекотової Тамари Анатоліївни щодо наданих послуг від 16.06.2021 за договором про надання юридичних послуг від 01.02.2019, просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 1 пункту 1 частини 3статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №362/3912/18, від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справах №810/3806/18, №810/2816/18, №810/3806/18), від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18.

З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

На підтвердження понесених витрат у розмірі 5000 грн позивачем надано до матеріалів справи копії додаткової угоди №20 до договору про надання юридичних послуг від 01.02.2019 від 11.05.2021, платіжного доручення від 19.05.2021 на суму 5000,00 грн., акту прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2021 за договором про надання юридичних послуг від 01.02.2019 на загальну суму 5000, 00 грн., звіту адвоката Рекотової Тамари Анатоліївни щодо наданих послуг від 16.06.2021 за договором про надання юридичних послуг від 01.02.2019.

Так, дослідивши зміст вказаного акту прийому-передачі наданих послуг від 17.06.2021 за договором про надання юридичних послуг від 01.02.2019 та звіту адвоката Рекотової Тамари Анатоліївни щодо наданих послуг від 16.06.2021 за договором про надання юридичних послуг від 01.02.2019, судом встановлено, що позивачем отримано наступні послуги адвоката: аналіз судового рішення 0,5 год. 250,00 грн., аналіз апеляційної скарги 0,5 год. 250,00 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу 1,5 год. 1500,00 грн, аналіз додаткових пояснень - 0,5 год. 250,00 грн., аналіз судової практики (Верховного Суду) - 0,5 год. 250,00 грн., складання заперечень на додаткові пояснення - 1 год. 1000,00 грн., участь у судових засіданнях 2 год 1000 грн., складання заяви про додаткове рішення 1 год. 500,00 грн.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, враховуючи зміст та обсяг наданих послуг, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що розмір витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем, не є належним чином обґрунтованим у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначені окремо у звіті адвоката Рекотової Тамари Анатоліївни щодо наданих послуг від 16.06.2021 за договором про надання юридичних послуг від 01.02.2019 послуги адвоката зі здійснення аналізу судового рішення, апеляційної скарги, аналіз судової практики охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзиву на апеляційну скаргу.

Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 08.04.2021 по справі №922/2321/20.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що складання заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не є послугою, яка в розумінні процесуального законодавства входить до складу витрат на правничу допомогу, зазначена послуга не стосується безпосередньо предмету розгляду у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 3000 грн. з відповідача.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (вул. Благовіщенська, 30, м. Харків, 61052, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" (вул. Половки, 62, м. Полтава, 36010, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Бегунц А.О.
Судді(підпис) (підпис) Мельнікова Л.В. Рєзнікова С.С.

Повний текст додаткової постанови виготовлений 12.07.2021 року