Справа № 540/1436/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1436/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Херсонській області), у якому просить:

- визнати протиправну дію експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру в Херсонській області Литвинчука П.С., щодо викладення зауважень у п. 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.12.2020р. №19150/82-20;

- стягнути з відповідача моральну шкоду на користь позивача суму у розмірі 2270 грн., завданої суб`єктом владних повноважень в наслідок зазначення протиправного зауваження у п. 9 Висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.12.2020р. №19150/ 82-20.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на замовлення позивача, ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 , яка розташована у АДРЕСА_2. Вказаний проект у липні 2019р. поданий на погодження до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до ст. ст. 186 та 186-1 Земельного кодексу України. За наслідками розгляду поданого позивачем проекту землеустрою, експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О.С. видано висновок №8195/82-19 від 19.07.2019р., у пункті 9 якого, зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0681 відсутня в Державному земельному кадастрі. Позивачу скеровано привести кадастровий план та інші матеріали проекту у відповідність до вимог земельного законодавства. За підсумковою оцінкою проект землеустрою не погоджено. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. (справа №300/1672/19), яке набрало законної сили, висновок за №8195/82-19 визнано протиправним та скасовано. За результатами повторного подання на погодження проекту землеустрою, експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області Лоран І.В. складено висновок №15639/82-20 від 14.12.2020р. Означеним висновком проект землеустрою не погоджено з підстави перебування за даними Публічної кадастрової карти запитуваної позивачем земельної ділянки в архівному шарі, тобто з підстави її відсутності як об`єкту. Після третього звернення позивача до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин з метою отримання погодження проекту землеустрою, експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Херсонській області сформовано висновок №19150/82-20 від 30.12.2020р., яким позивачу відмовлено у погодженні проекту з підстав, які не вказувались у попередніх висновках, що на думку позивача вказує на невідповідність висновку вимогам приписів ч. 8 ст. 186-1 Земельного кодексу України. За наведених обставин, позивач просить суд скасувати спірний висновок №19150/82-20 від 30.12.2020р.

22.04.2021р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому вказав на те, що відмовляючи у погодженні проекту землеустрою позивача діяв у межах повноважень, встановлених приписами земельного законодавства, оскільки відмова мотивована невідповідністю проекту нормам законодавства, що чітко прописано у п. 9 оскаржуваного висновку. Просить залишити позов ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 10.06.2019р. між гр. ОСОБА_1 (замовник) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 11 .

Відповідно до п. 1.1. Договору, виконавець зобов`язується розробити: Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за адресою, АДРЕСА_2, площею 11.7404 га, кадастровий номер :01:006:0681.

У відповідності до п. 4.1 Договору, прийомка та оцінка робіт здійснюється у відповідності до технічного завдання та акту приймання-здачі виконаних робіт.

Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 11.7404 га, кадастровий номер :01:006:0681 гр. ОСОБА_1 , яка розташована за адресою, АДРЕСА_2, подано до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, на погодження.

За результатами розгляду Проекту землеустрою, який здійснювався працівником територіального органу Держгеокадастру, обраним за принципом випадковості системою електронного документообігу Держгеокадастру, а саме експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області Козаченко О.С. , 19.07.2019р. відмовлено у погодженні зазначеного проекту. Відмова оформлена висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №8195/82-19 від 19.07.2019р.

У п. 9 висновку, визначено зауваження та пропозиції до проекту землеустрою:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0681 відсутня в Державному земельному кадастрі. Привести кадастровий план та інші матеріали проекту у відповідність.

Не погоджуючись з висновком №8195/82-19 від 19.07.2019р., позивач оскаржив його у судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2020р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тим самим ухвалено визнати протиправним та скасувати висновок експерта державної експертизи ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області Козаченко О.С. про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №8195/82-19 від 19.07.2019р.

За результатами другого звернення позивача за погодженням вказаного проекту землеустрою, експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області Лоран І.В. 14.12.2020р. сформовано висновок за №15639/82-20, яким відмовлено у погодженні проекту із вказанням у п. 9 такої підстави: «відповідно до даних Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0681 перебуває в архівному шарі, тобто дана земельна ділянка як об`єкт не існує». Пропозиції у висновку відсутні.

У матеріалах справи наявний коректурний аркуш до висновку №15639/82-20, підписаний розробником проекту землеустрою ФОП ОСОБА_2 , в якому розробник не погоджується із зауваженнями експерта, вказує на їх безпідставність, при цьому стверджує, що відомості про земельну ділянку на день укладення договору на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки були отримані з Публічної кадастрової карти.

За результатами третього звернення позивача за погодженням вказаного проекту землеустрою, експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру в Херсонській області Литвинчуком П.С. 30.12.2020р. сформовано висновок за №19150/82-20, яким відмовлено у погодженні проекту із вказанням у п. 9 таких підстав:

«9.1. проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме: відсутні рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом), відомості про обчислення площі земельної ділянки, акт прийому - передачі межових знаків на зберігання, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування;

9.2. відсутній акт погодження меж земельної ділянки, відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України;

9.3. відповідно до даних Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку з таким кадастровим номером :01:006:0681 відсутні (привести у відповідність);

9.4. відсутня прив`язка межових знаків до пунктів державної геодезичної мережі чи існуючих твердих контурів, чим порушено вимоги пп. 3.9, 3.11 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 №376 та п.1, п.4 ст.8 ЗУ «Про державний земельний кадастр»

9.5. відповідно до графічних матеріалів проекту та даних Державного земельного кадастру, територія на яку розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної, уже містить декілька сформованих земельних ділянок приватної власності. Розроблено проект, реалізація заходів якого не можлива, оскільки по-перше: не можливо зареєструвати ділянку, яка стовідсотково накладається на інші земельні ділянки, при чому конфігурація та площа таких ділянок різні, без здійснення заходів, щодо поділу, чи об`єднання; по-друге: реалізація формування нової земельної ділянки призведе до спотворення даних Державного земельного кадастру та спірності прав на ділянку, оскільки в такому випадку після відведення в оренду громадянину ОСОБА_1 ділянка буде рахуватися як за ним так і за іншими землекористувачами (в приватній власності). Внаслідок того, що реалізація заходів проекту землеустрою - безпосередньо формування земельної ділянки - не можливе, оскільки розробником не запроектовано відповідні заходи, проект землеустрою погодити також не можливо.».

У висновку пропозиції експерта відсутні.

Не погоджуючись з висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №19150/82-20 від 30.12.2020р., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що частинами 10 та 10 ст. 118 Земельного кодексу України (в редакції, що була чинна станом на момент формування спірного висновку) встановлено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Тобто, відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Так, 10.06.2019р. позивач замовив у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 розробку проекту землеустрою земельної ділянки у власність та розроблений проект подав на погодження до Держгеокадастру.

Згідно ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в ч. ч. 1 - 3 цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 ЗК України).

У відповідності до п. 7 Тимчасового порядку взаємодії між територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру на період реалізації пілотного проекту із запровадження принципу екстериторіальності погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки територіальними органами Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру під час погодження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №580 від 31.08.2016р., система електронного документообігу Держгеокадастру за принципом випадковості вибирає територіальний орган Держгеокадастру, який здійснюватиме погодження проекту землеустрою, та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження проекту землеустрою передає відповідному територіальному органу Держгеокадастру матеріали, зазначені у пункті 5 цього Порядку.

Згідно ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Згідно ч. 8 ст. 186-1 ЗК України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку.

Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки. Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Такими чином, відмова у погодженні проекту землеустрою можлива виключно з підстав його невідповідності вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації та у зв`язку із не усуненням недоліків, на які було наголошено у попередньому висновку. Водночас, законодавцем прямо передбачена заборона на відмову у погодженні проекту землеустрою ділянки з інших причин ніж ті, які були вказані у попередньому висновку.

З наявного в матеріалах справи спірно висновку слідує, експерт державної експертизи Литвинчук П.С., розглянувши поданий проект землеустрою, відмовив у його погодженні у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам Земельного кодексу України та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам, та зазначивши у п. 9 такі зауваження і пропозиції до проекту землеустрою:

«9.1. проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки не відповідає вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій», а саме: відсутні рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом), відомості про обчислення площі земельної ділянки, акт прийому - передачі межових знаків на зберігання, матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість), матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування;

9.2. відсутній акт погодження меж земельної ділянки, відповідно до ст. 198 Земельного кодексу України;

9.3. відповідно до даних Державного земельного кадастру відомості про земельну ділянку з таким кадастровим номером :01:006:0681 відсутні (привести у відповідність);

9.4. відсутня прив`язка межових знаків до пунктів державної геодезичної мережі чи існуючих твердих контурів, чим порушено вимоги пп. 3.9, 3.11 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 №376 та п.1, п.4 ст.8 ЗУ «Про державний земельний кадастр»

9.5. відповідно до графічних матеріалів проекту та даних Державного земельного кадастру, територія на яку розробляється проект землеустрою щодо відведення земельної, уже містить декілька сформованих земельних ділянок приватної власності. Розроблено проект, реалізація заходів якого не можлива, оскільки по-перше: не можливо зареєструвати ділянку, яка стовідсотково накладається на інші земельні ділянки, при чому конфігурація та площа таких ділянок різні, без здійснення заходів, щодо поділу, чи об`єднання; по-друге: реалізація формування нової земельної ділянки призведе до спотворення даних Державного земельного кадастру та спірності прав на ділянку, оскільки в такому випадку після відведення в оренду громадянину ОСОБА_1 ділянка буде рахуватися як за ним так і за іншими землекористувачами (в приватній власності). Внаслідок того, що реалізація заходів проекту землеустрою - безпосередньо формування земельної ділянки - не можливе, оскільки розробником не запроектовано відповідні заходи, проект землеустрою погодити також не можливо.».

В той час, як у попередньому висновку експерта державної експертизи від 14.12.2020р. №15639/82-20 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою із вказанням лише такої підстави: «відповідно до даних Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим номером :01:006:0681 перебуває в архівному шарі, тобто дана земельна ділянка як об`єкт не існує».

З наведеного слідує, що у спірному висновку вказано інші підстави для відмови у погодженні проекту землеустрою ніж ті, що були визначені у попередньому, що не відповідає приписам абз. 2 ч. 8 ст. 186-1 ЗК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вказавши свої зауваження та пропозиції до проекту землеустрою у пункті 9 висновку, відповідачем визначено їх як недолік проекту та не зазначено строку для їхнього усунення.

Таким чином, відповідач приймаючи спірний висновок та зазначаючи у ньому зауваження та пропозиції до поданого проекту землеустрою, позивачу не надав можливості відреагувати на такі зауваження та пропозиції і усунути їх як недолік у визначений розумний строк, який державний орган був зобов`язаний надати суб`єкту звернення.

Отже, спірний висновок не відповідає вимогам статті 186-1 ЗК України.

Щодо вимог позивача про стягнення з ГУ Держгеокадастру в Херсонській області 2270 грн. за завдану моральну шкоду, суд вважає за важливе зазначити наступне.

Положеннями ст. 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Чинним законодавством визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 19.09.2018р. у справі №815/7401/16.

Суд зауважує, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди необхідним є наявність у діях відповідача певного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Однак, будь-яких допустимих та достатніх доказів того, що спірний висновок відповідача будь-яким чином вплинув на стан здоров`я позивача, спричинив погіршення його стану, зумовив фізичні, душевні, психічні страждання останнього, позивачем не надано. Самого лише посилання на протиправність висновку недостатньо для прийняття рішення про відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження заподіяння моральної шкоди та на підтвердження причинного зв`язку моральної шкоди із діями заподіювача шкоди, розрахунку суми визначення моральної шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Враховуючи вищевикладені висновки суду про невідповідність оскаржуваного висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.12.2020р. №19150/82-20, вимогам ч. 8 ст. 186-1 ЗК України, суд доходить висновку, що такий є протиправним та підлягає до скасування.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судових витрат по справі не встановлено.

Варто зауважити на тому, що у період з 27.05.2021р. по 08.06.2021р. включно головуючий суддя по справі був тимчасово непрацездатним, а з 09.06.2021р. по 09.07.2021р. включно перебував у відпустці (10-11.07.2021р. включно - вихідні дні), у зв`язку із чим судове рішення ухвалено датою, що вказана у його вступній частині.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (, 73036, м. Херсон, вул. Університетська, 136-а) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок експерта державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Литвинчука П.С. про розгляд документації із землеустрою №19150/82-20 від 30.12.2020р.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 109020100