Справа № 420/6453/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/6453/21

Місце ухвалення судового рішення суду
1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали
суду 1 інстанції: 02.06.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Танасогло Т.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 вартість завданих збитків у розмірі 34 050 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що Військовою частиною НОМЕР_1 пропущено місячний строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України, а також не наведено поважних причин для поновлення строку звернення із позовом.

При цьому, судом першої інстанції визначено, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати ухвалу та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням ч. 5 ст. 122 КАС України і помилково не враховано, що місячний строк звернення до суду застосовується до адміністративного позову, пов`язаного із прийняттям громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби. Відповідні дії та бездіяльність військовослужбовця, які призвели до завдання збитків державі, мали місце під час його перебування на посаді командира військової частини, але факт завдання збитків не можна ототожнювати із питанням проходження публічної служби. Отже, матеріальна шкода, завдана діями та бездіяльністю відповідача не стосується безпосередньо питань проходження ним публічної служби. Наведене у сукупності свідчить про те, що застосуванню під час звернення із цим позовом підлягають положення абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України, відповідно до яких для звернення із адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо інше не встановлено, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України).

За правилами ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС України.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно із ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.

Обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому адміністративним процесуальним законодавством.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі судом першої інстанції правильно враховано, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що для звернення із цим позовом встановлюється місячний строк.

Разом з цим, слід враховувати, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Так, згідно обставин справи, за результатом службового розслідування у Військовій частині НОМЕР_2 (вище командування), проведеного з метою визначення причин та умов, що призвели до факту переплат грошового забезпечення та надбавки за особливості проходження служби військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_1 , командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 05.03.2021 року №65, яким колишнього командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідності у розмірі завданої ним шкоди та наказано стягнути з нього завдані державі збитки в розмірі 34 050 грн.

Разом з цим, до адміністративного позову не було додано відповідну відмову військовослужбовця від добровільного відшкодування завданої шкоди.

Наведені обставини позбавляють адміністративний суд встановити початок відліку строку звернення із позовом, тобто підстави для такого звернення, що виникають з моменту незгоди військовослужбовця із добровільним відшкодуванням завданих збитків.

З огляду на те, що під час вирішення питання про відкриття провадження у цій справі судом першої інстанції не було правильно встановлено початок відліку строку звернення із цим позовом, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, а відтак про наявність обставин для повернення позову відповідно до ст. 123 КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду не у повній мірі відповідають нормам адміністративного процесуального законодавства та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року скасувати.

Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

Т.М. Танасогло