Справа № 420/1753/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1753/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М. , Єщенка О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі № 420/1753/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо незастосування при визначенні розміру грошового забезпечення відомостей, які містяться у довідці про розмір грошового забезпечення від 18.11.2020 року №ЮО-114937 станом на 05.03.2019 року положення п. 1 Примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та невірного застосування відсоткового розміру доплати за науковий ступінь відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи із 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 року та множення на відповідні тарифні коефіцієнти, надбавки за вислугу років (50%) та додаткових видів грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу відповідно до положення ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» та надати оновлені дані про розмір грошового забезпечення до ГУПФУ в Одеській області для перерахунку пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на протиправну бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо незастосування при визначенні розміру грошового забезпечення відомостей, які містяться у довідці про розмір грошового забезпечення від 18.11.2020 року №ЮО-114937 станом на 05.03.2019 року положення п. 1 Примітки Додатку 1 та примітки Додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та невірного застосування відсоткового розміру доплати за науковий ступінь відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

Відповідач Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки з позовними вимогами не погоджувався та вважав їх необґрунтованими з підситав наведених у відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що видача довідок про розмір грошового забезпечення здійснюється уповноваженим органом після надходження відповідного списку осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Натомість, до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідний список щодо позивача не надходив. Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18 Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не було зобов`язано вчинити будь-які дії щодо підготовлених раніше довідок.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі № 420/1753/21 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав на відсутність законодавчо передбачених підстав для видачі позивачу довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704 в редакції від 30.08.2017 року. Також, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин не належить застосовувати положень ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», оскільки пенсію ОСОБА_1 призначено з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції від 12.04.2021р. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружним адміністративним судом неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права, а тому позивач просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», всупереч вимогам ст.59 Закону України «Про вищу оскіту», змінюють норми грошового забезпечення військовослужбовців, а тому прийняті Урядом за межами своїх повноважень, тобто а порушення ст.ст.8, 19, 21, 22, 113 Конституції України. Також, скаржник зазначає, що розміри посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, поремій), які зазначені в довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019р., обчислені з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2020р. у справі №420/7383/20 адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у не підготовці та ненадані до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії.

Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року перерахунку основного розміру пенсії.

На виконання означеного рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2020р. у справі №420/7383/20 Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України виготовлено довідку від 18.11.2020р. №ЮО114937, у якій зазначено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 з 05.03.2019 року за посадою начальника кафедри військової академії становить 28388грн., з яких 8600грн. посадовий оклад, 1480грн. оклад за військове звання (полковник), 5040грн. відсоткова надбавка за вислугу років (50%), 9828грн. надбавка за особливості проходження служби (65%), 430грн. надбавка за науковий ступінь (5%), 3010грн. премія (35%).

Не погодившись із зазначеним у вищевказаній довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 18.11.2020р. №ЮО114937 розміром грошового забезпечення ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які склалися між сторонами, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно із частинами 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Положеннями частин 1, 2 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у такій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процессу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Так, проаналізувавши предмет позову у справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем по суті заявлено позовну вимогу щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.09.2020р. у справі №420/7383/20.

Заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання рішення суду, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, вчиненими на виконання такого судового акту, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених рішенням суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору. У такому разі має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Наявність спеціальних правових норм КАС України, направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції установлено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 2 якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення визначено статтею 315 КАС України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і закрити провадження у справі.

Підстави для скасування рішення із закриттям провадження у справі передбачено статтею 319 КАС України, згідно із якою судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що у межах спірних правовідносин виник спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 19, 238, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі № 420/1753/21 скасувати.

Провадження у справі №420/1753/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.