Справа № 640/1238/21
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 640/1238/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Шаповалової К.В.,

та представників сторін:

від позивача - Пальченко О.А.,

від відповідача - Норця В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
доЦентрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі по тексту - ДП «НАЕК «Енергоатом», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі - Офіс ВПП ДПС, відповідач), з вимогою: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу ВПП ДПС від 02.10.2020 № та №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючим органом протиправно не розглянуто звернення платника податків про розстрочення сплати грошового зобов`язання з акцизного податку на електричну енергію, нарахованого в червні 2020, внаслідок чого порушено вимоги «Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків» (затвердженого наказом Міндоходів України від 10.10.2013 №574) (далі - Порядок №574), що в свою чергу призвело до протиправного застосування штрафу податковими повідомленнями-рішеннями від 02.10.2020 № та №.

Заперечуючи проти наявності підстав для задоволення вимог позивача, відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує про правомірність дій контролюючого органу при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому, відповідач акцентує увагу суду на те, що обов`язковою умовою для застосування до платника податку штрафу на підставі статті 126 Податкового кодексу України є сплата грошового зобов`язання або факт погашення податкового боргу, тобто штраф нараховується платнику податків при сплаті податкового боргу на сплачену враховуючи період фактичного існування податкового боргу. Під час в ході перевірки встановлено, що кошти, які сплачувалися ДП «НАЕК «Енергоатом», зараховувались в рахунок погашення боргу з цього податку згідно з черговістю його виникнення, відповідно до пункту 87.9 статті 87 цього Кодексу, що призвело до нарахування спірних штрафних санкцій. Сплата позивачем податкових зобов`язань з акцизного податку на електричну енергію за червень 2020 року, що мала бути погашена до 30.07.2020 була проведена позивачем 28.08.2020 та 31.08.2020, тобто з порушенням строків, у зв`язку з чим відповідні суми зобов`язання набули статусу податкового боргу та були погашені із затримкою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження і визначено дату підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 07.04.2021 за клопотанням відповідача - Офісу ВПП ДПС, його замінено на процесуального правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г; ).

07.04.2021 судом постановлена ухвала про закінчення підготовчого провадження і призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволенні.

На підставі частини першої статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30.06.2021 проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини третьої статті 243 названого Кодексу. Під час проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення сторонам роз`яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту рішення.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

ДП «НАЕК «Енергоатом» подано податкову декларацію з акцизного податку за звітний податковий період - червень 2020 року (від 17.07.2020 №), в якій сума податкового зобов`язання за операціями з реалізації виробленої електричної енергії, що продається поза оптовим ринком електричної енергії, яка підлягає сплаті визначена у сумі 100225533,00 грн.

В силу положень підпункту 222.1.1 пункту 222.1 статті 222, пункту 57.1 статті 57 і підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, строк сплати узгодженого податкового зобов`язання з акцизного податку за червень 2020 року закінчується 30.07.2020.

Як свідчать матеріали справи, ще до закінчення терміну сплати узгодженого податкового зобов`язання з акцизного податку ДП «НАЕК Енергоатом» звернулось до Офісу ВПП ДПС із заявою «Про розстрочення грошових зобов`язань» (№964/15 від 21.07.2020), в якій просило надати розстрочення грошового зобов`язання з акцизного податку за реалізацію електроенергії у сумі 100225533,00 грн з періодами сплати: 30.08.2020, 30.09.2020, 30.10.2020, 30.11.2020 та 30.12.2020.

У зв`язку з частковою сплатою визначеної у декларації суми акцизного податку та зважаючи на відсутність відповіді контролюючого органу щодо попередньої заяви позивача, останній 27.07.2020 (до настання граничного терміну сплати податкового зобов`язання) повторно звернувся із заявою (№9825/15) до Офісу ВПП ДПС із визначенням суми, яку платник просив розстрочити до 30.12.2020 - 32285580,00 грн.

Оскільки відповідь на заяву позивача від контролюючого органу не надходила, ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулось повторно із заявою про розстрочення сплати податкового зобов`язання 11.08.2020 за №10645/15, в якій сума узгодженого податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету, визначена у розмірі 132461113,00 грн (в т. ч. і за червень 2020 року).

До 08.09.2020 відповідне рішення за результатами розгляду заяв ДП «НАЕК «Енергоатом» до позивача не надходило.

Натомість, 08.09.2020 Офісом ВПП ДПС за результатами камеральної перевірки ДП «НАЕК «Енергоатом» щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку податковими деклараціями за червень 2020 (від 17.07.2020 №), головним державним ревізором-інспектором відділу Офісу ВПП ДПС складено акт за №1020/28-10-45-04/24584661 (далі по тексту - Акт перевірки).

В Акті перевірки зафіксовано, що за даними інформаційної системи «Податковий блок», підсистеми «Податковий аудит» - «Перевірки» - «Несвоєчасної сплати» ДП «НАЕК «Енергоатом» несвоєчасно сплачено узгоджені грошові зобов`язання з акцизного податку на електричну енергію, що призвело до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, а саме у зв`язку з невчасною сплатою акцизного податку за декларацією від 17.07.2020 №:

- 10% за затримку сплати на 29 днів (дата операції - 28.08.2020; платіжне доручення №6600 на суму 84567047,20 грн);

- 20% за затримку сплати на 32 днів (дата операції - 31.08.2020; платіжне доручення №6659 на суму 15658485,82 грн).

Згідно висновку Акта перевірки, ДП «НАЕК «Енергоатом» порушено пункт 57.1 статті 57 та підпункту 222.1.1 пункту 222.1 статті 222 Кодексу та несвоєчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання зі за результатами декларування акцизного податку за звітні періоду задекларовані податковими деклараціями за червень 2020 року (від 17.07.2020 №). Відповідальність за порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань передбачена пунктом 126.1 статті 126 Кодексу.

Копія Акта перевірки направлена платнику податків 09.09.2020 і отримана останнім 11.09.2020, що підтверджено копією відповідного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, 09.09.2020 Державною податковою службою України прийнято рішення по заяві позивача від 09.09.2020 №683/15, яким платнику податків надано розстрочення сплати податкового боргу під проценти, в тому числі і щодо сплати акцизного податку на електричну енергію у розмірі 32514601,64 грн (згідно наявних у справі доказів, до вказаної суми включено і заборгованість з вказаного податку за червень 2020 року).

Однак, 02.10.2020 Офісом ВПП ДПС на підставі Акта перевірки №1020/28-10-45-04/24584661 від 08.09.2020 прийняті податкові повідомлення-рішення на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку сплати грошового зобов`язання з акцизного податку на електричну енергію:

- №, яким визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 8456704,72 грн за затримку на 29 календарних днів сплати;

- №, яким визначено штрафні (фінансові) санкції у розмірі 3131697,16 грн за затримку на 32 календарних днів сплати.

Вказані податкові повідомлення-рішення були ДП «НАЕК «Енергоатом» оскаржені в адміністративному порядку до ДПС України, яка своїм рішенням №37144/6/99-00-06-03-01-06 від 31.12.2020 про результати розгляду скарги податкові повідомлення-рішення Офісу ВПП ДПС від 02.10.2020 №, № залишила без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Оцінюючи рішення суб`єкта владних повноважень з урахуванням вимог законодавства, якими регулюються спірні правовідносини та встановлених у справі обставин, суд при вирішенні спору по суті враховує таке.

За визначенням, наведеним у пункті 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове зобов`язання визначається у підпункті 14.1.156 цієї ж норми Кодексу як сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи (пункт 38.3 статті 38 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 31.1 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Порядок і строки сплати акцизного податку встановлюються статтею 222 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 222.1.1 пункту 22.1 якої, суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

За правилами, визначеними у підпункті 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, для сплати узгодженого зобов`язання з акцизного податку за червень 2020 року для платника податків згідно наведених норм законодавства є термін до 30.07.2020.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.152 встановлено, що погашення податкового боргу - це зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Отже, після завершення терміну для добровільного погашення узгодженого податкового зобов`язання не сплачена сума такого зобов`язання визначається як податковий борг платника податків і останній, в силу положень статті 126.1 статті 126 Податкового кодексу України притягується до відповідальності у вигляді штрафу за не сплату узгодженої суми грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом.

Однак, у статті 32 цього Кодексу закріплено можливість зміни строку сплати податку та збору.

Так, згідно пункту 32.1 статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки (пункт 32.2 статті 32 Податкового кодексу України).

При цьому, в силу положень 32.3 цієї ж статті Кодексу, зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Визначення, підстави розстрочення / відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків і порядок вирішення цих питань закріплені у статті 100 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пунктів 100.1 та 100.2 цієї статті Кодексу розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання.

Підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків (пункт 100.4 статті 100 Податкового кодексу України).

Підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків (пункт 100.5 статті 100 Податкового кодексу України).

Рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, у разі, якщо сума, заявлена до розстрочення, відстрочення, або сума розстрочених, відстрочених грошових зобов`язань чи податкового боргу, щодо яких переносяться строки сплати, становить 10 мільйонів гривень та більше, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзац другий пункту 100.9 статті 100 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 100.13 статті 100 Податкового кодексу України порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, відповідно до статті 100 глави 9 розділу II Податкового кодексу України Міндоходів України був розроблений Порядок розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків, що був затверджений наказом №574 від 10.10.2013 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31.10.2013 за № 1853/24385 (далі по тексту - Порядок №574).

Дія цього Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Податковим кодексом України або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з Кодексом (пункт 1.2. Порядку №574).

Згідно пункту 1.4. Порядку №574 розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

На суму розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) нараховуються проценти за кожний календарний день користування платником розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу) (пункт 1.6. Порядку №574).

Подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов`язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення (пункт 1.8. Порядку №574).

Строк дії розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання починається з дати, визначеної законом для сплати податку, збору, платежу, які передбачено розстрочити (відстрочити), та закінчується датою, зазначеною у договорі, за винятком випадків дострокового погашення такого грошового зобов`язання (пункт 1.9. Порядку №574).

Для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув (пункт 3.1.).

За правилами, визначеними у пункті 3.2. Порядку №574 за результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви:

- приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2);

- відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов`язкових вимог, визначених цим Порядком.

У разі якщо рішення про розстрочення (відстрочення) приймається органом доходів і зборів вищого рівня, орган доходів і зборів за місцем обліку платника податків або за місцем обліку його грошових зобов`язань (податкового боргу) протягом 10 календарних днів розглядає заяву платника, здійснює аналіз його фінансового стану та формує відповідний висновок про можливість надання розстрочення (відстрочення), який разом з копіями документів, доданих платником до заяви, надсилає на адресу органу доходів і зборів вищого рівня.

Відповідно до пункту 3.9. Порядку №574 на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Наведені норми законодавства засвідчують право платника податків, за умови існування обставин, що вказують про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також наявність економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету, - звернутись до уповноваженого органу із заявою про розстрочення грошових зобов`язань.

При цьому, платник податків усвідомлює, що прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про розстрочення тягне за собою додатковий майновий тягар для платника у вигляді процентів, нарахованих на суму розстроченого грошового зобов`язання за кожний календарний день користування таким розстроченням.

Водночас, при зверненні із заявою про розстрочення грошового зобов`язання до закінчення терміну для його добровільної сплати, платник податків розраховує на оперативний розгляд такої заяви, що дозволило б уникнути настання обставин, за яких у платника податків настає відповідальність за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання.

Як свідчать матеріали цієї адміністративної справи, ДП «НАЕК «Енергоатом» є великим платником податків, що добросовісно сплачує податкові зобов`язання перед бюджетом. Однак, у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» за фактично відпущену Компанією товарну продукцію, виникла необхідність звернення до Офісу ВПП ДПС - органу, де перебуває на обліку ДП «НАЕК «Енергоатом», із заявою про розстрочення грошових зобов`язань з акцизного податку, визначеного у декларації за червень 2020 року.

При цьому, позивач, за наявності такої можливості, частково сплатив грошове зобов`язання, у зв`язку з чим та враховуючи відсутність рішення щодо розстрочення зобов`язання або про відмову у її наданні, повторно звернувся до контролюючого органу із заявою 27.07.2020 з відповідними коригуваннями.

Оцінюючи доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з огляду на звернення платника податків із заявами про розстрочення податкових зобов`язань, за несвоєчасну сплату який нараховані спірні штрафні (фінансові) санкції, суд враховує таке.

Аналіз практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що стаття 6 Конвенції, поміж іншого, закріплює принцип юридичної визначеності, який, в свою чергу, є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права.

Крім того, вказаний принцип є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання).

При цьому, суд наголошує, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи, в тому числі і у майнові права.

Як наголошує Європейський Суд з прав людини, призначення Конвенції захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (див. рішення у справі «Морено Гомес проти Іспанії» (Moreno Gomez v. Spain), заява № 4143/02, пункти 56 та 61, ECHR 2004-X). Процедурні гарантії, доступні заявнику, можуть бути визнані недієвими, а держава - відповідальною за Конвенцією, якщо процедура прийняття рішень є необґрунтовано тривалою або якщо прийняте рішення в результаті протягом значного періоду залишається невиконаним (див. рішення у справі «Ташкін та інші проти Туреччини» (Taskin and Others v. Turkey), згадане вище, пункти 124-125). https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_689#Text

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» У справі у справі «Rysovskyy v. Ukraine» від 20.10.2011 суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Тому принципи належного врядування можуть не тільки покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно й законно, виправляючи свою помилку, а й, як наслідок, потребувати виплати особі відповідної компенсації.

Ефективне публічне адміністрування та зважене ухвалення рішень суб`єктами владних повноважень - основа належного врядування (англ. - good governance) та її складової - концепції доброї адміністрації (належного адміністрування) (англ. - good administration).

У спірному випадку, юридична особа правомірно очікувала, що її майнові права будуть захищені шляхом оперативного (принаймні вчасного) розгляду заяви про розстрочення грошового зобов`язання.

В свою чергу, відповідач, як орган, який уповноважений приймати рішення про розстрочення грошових зобов`язань (вчиняти відповідні процедурні дії для належного розгляду цього питання), невиправдано не вирішив питання до закінчення для платника податків терміну для добровільного погашення податкового зобов`язання, яке на час фактичного розгляду цього питання вже визначалось як податковий борг.

Посилання представника відповідача на те, що у контролюючого органу на вирішення цього питання законодавством визначено 30 днів, а також на те, що кожною наступною заявою платник податків відкликав попередню, не визнаються судом такими, що виправдовують ті негативні наслідки для майнових прав позивача, які настали саме з причини такого відношення органу до своїх дискреційних повноважень. Таке ставлення до вирішення цього питання за заявами позивача однозначно не відповідає принципам «доброго врядування» і «належної адміністрації».

До того ж, судом враховується, що рішення про розстрочення прийнято 09.09.2020 відповідно до заяви платника податків від 09.09.2020.

У разі, якщо б заява ДП «НАЕК «Енергоатом» від 21.07.2020 була розглянута так само терміново, негативні наслідки для платина податків у вигляді нарахування спірними податковими повідомленнями-рішеннями у розмірі 8456704,72 грн та 3131697,16 грн не настали.

При цьому, напередодні прийняття рішення про розстрочення - 08.09.2020 складений Акт перевірки, яким зафіксовано порушення позивачем строку сплати узгоджених податкових зобов`язань.

З огляду на викладене, доводи позивача щодо причин настання для нього негативних наслідків у зв`язку з діями відповідача, вчинених без дотримання суб`єктом владних повноважень принципу належного врядування, який полягає у спірному випадку у своєчасності, тобто прийняття рішення протягом розумного строку, заслуговують на увагу.

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Практика Верховного Суду у подібних правовідносинах станом на час постановлення рішення у цій справі є сталою (як приклад постанови від 25.02.2020 у справі №826/10124/17, від 16.11.2020 у справі №826/10694/17) і вказує на таке.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи, в силу вимог пункту 10.9 статті 10 Податкового кодексу України, зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

При цьому, відповідно до пункту 1.8 Порядку №574 подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов`язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення).

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №826/10124/17, на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання.

Несплачене у встановлений законом строк узгоджене грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

За несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Норми визначені пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України поширюються також і на випадки, коли платник податків частково сплачує суму узгодженого податкового зобов`язання, а також і у випадку його звернення відповідно до статті 100 Податкового кодексу України та Порядку № 574 про розстрочення чи відстрочення сплати узгодженого грошового зобов`язання, до прийняття рішення та укладення договору про розстрочення (відстрочення) сплати узгодженої суми грошового зобов`язання (податкового боргу), а так само після закінчення строку на який розстрочено (відстрочено) сплату.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту несплати податкового боргу у визначені строки, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від наміру чи волевиявлення платника податків отримати розстрочення чи відстрочення сплати узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і за умови подання відповідної заяви, а так само не залежить від своєчасності вирішення такої заяви контролюючим органом.

Ураховуючи наведене, подання заяви про розстрочення виконання грошового зобов`язання, а так само несвоєчасний розгляд такої контролюючим органом не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до підпункту 100.1 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати таких зобов`язань під проценти.

Рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) прийняте контролюючим органом у відповідності до статті 100 Податкового кодексу України та Порядку № 574 не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків.

Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається виключно нормами податкового законодавства.

При цьому виключенням щодо застосування відповідальності, передбаченої статтею 126 Податкового кодексу України є приписи пункту 3.9 розділу ІІІ Порядку № 574 згідно з якими на розстрочені (відстрочені) грошові зобов`язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу).

Отже, умовами незастосування штрафу, передбаченого статтею 126 Податкового кодексу України є виключно прийняття рішення та укладання відповідного договору про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) на період до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) і це може стосуватись лише розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) сплата яких відбувається згідно з договором.

Поряд з цим поза межами дії договору, у випадку не сплати грошових зобов`язань (податкового боргу) застосовується відповідальність, передбачена статтею 126 Податкового кодексу України.

Верховний Суд зазначає, що часткова сплата узгодженого податкового зобов`язання, а також звернення з заявою, відповідно до статті 100 Податкового кодексу України та Порядку № 574, про розстрочення чи відстрочення сплати узгодженого грошового зобов`язання, до прийняття рішення та укладення договору про розстрочення (відстрочення) сплати узгодженої суми грошового зобов`язання (податкового боргу), а так само несвоєчасний розгляд такої контролюючим органом, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій передбачених 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Наведене спростовує доводи позивача, який стверджує, що 2, граничний термін сплати податкових зобов`язань з акцизного податку за червень 2020 спливає 09.09.2020 у зв`язку із зверненням платника податків до контролюючого органу із заявами щодо розстрочення грошових зобов`язань.

З огляду на викладене та зважаючи на підтверджений під час розгляду справи факт порушення позивачем строків сплати грошового зобов`язання з акцизного податку за червень 2020 року, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення повного тексту.

Суддя: Н.А. Добрівська