Справа № 689/1804/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 689/1804/20

Головуючий у 1-й інстанції: Соловйов А.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

14 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Хмельницької області, інспектора ВРОМ ЦПП Багінського О.С. про скасування постанови про накладення адміністативного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Ярмолинецького районного суду Хмельницької області з позовом до Управління патрульної поліції Хмельницької області, інспектора ВРОМ ЦПП Багінського О.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.09.2020 НК №341051, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03.06.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав не належну оцінку тим обставинам та доказам, що наявні в матеріалах справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, обмежені строки розгляду справи та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.08.2020 близько 21:45 год. на 210 км. + 300 м. автомобільної дороги Н-03 «Житомир - Чернівці» в с.Сутківці Ярмолинецького району сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Passat В5 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у стані сп`яніння, не впорався з керуванням та з`їхав у кювет, внаслідок чого транспортний засіб перевернувся. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

За наслідками вказаної дорожньо-транспортної пригоди, постановою Ярмолинецького районного суду від 01.10.2020 у справі № 689/1749/20 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а постановою Ярмолинецького районного суду від 23.10.2020 у справі № 689/1598/20 ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, постановою Ярмолинецького районного суду від 17.12.2020 у справі № 686/23733/20 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке полягало у переданні ним керування своїм автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 водієві ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Ця постанова була скасована постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.01.2021 у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким інкриміноване ОСОБА_1 діяння віднесено до кримінальних проступків з включенням до КК України ст. 286-1. Зазначеною постановою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, а матеріали справи у порядку ст.253 КУпАП передано до Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області для прийняття рішення в порядку чинного законодавства. На дату розгляду справи, за вказаним фактом щодо ОСОБА_1 рішення по суті ще не прийняте.

Під час з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди працівниками правоохоронного органу було встановлено, що автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , який ним керував 19.08.2020 близько 12:00 год., а саме, приїхав на цьому автомобілі до ОСОБА_2 , а згодом передав керування цим транспортним засобом останньому.

У зв`язку із цим, оскаржуваною постановою про адміністративне правопорушення НК №341051, у якій зазначена дата 18.09.2020, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст.121 КУпАП за те, що 19.08.2020 о 12:00 год. на 210 км. автомобільної дороги Н-03 «Житомир - Чернівці» в с. Сутківці Ярмолинецького району він керував транспортним засобом Volkswagen Passat щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, а саме строки тимчасового ввезення на територію України. Посилання позивача на нероз`яснення йому прав, носить формальний характер, враховуючи, що позивач на той час був працівником поліції, обізнаним із законодавством, а під час з`ясування обставин ДТП не заявляв про намір скористатись правовою допомогою чи про необізнаність зі своїми правами, що вбачається із відеозапису нагрудної камери. Твердження позивача про розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови без його участі, спростовується його підписом на оскаржуваній постанові про відмову від отримання її копії.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до листа Подільської митниці Держмитслужби від 21.08.2020 №712-08-1/20/85/6327 встановлено, що автомобіль Volkswagen, номерний знак литовської реєстрації НОМЕР_2 ввезений на митну територію України 21.09.2018 громадянином Республіки Білорусь, з метою особистого користування, в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Таким чином, щодо автомобіля Volkswagen, номерний знак НОМЕР_2 порушено строки його тимчасового ввезення та передано у користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.

Посилання позивача на відсутність у його діях складу даного адміністративного правопорушення, оскільки він не є власником даного транспортного засобу (таким, зі слів позивача є його брат ОСОБА_3 , який перебуває на заробітках в РП), спростовується матеріалами справи та змістом норми ч. 8 ст. 121 КУпАП, яка передбачає, що суб`єктом відповідальності є не власник, а водій відповідного транспортного засобу. Та обставина, що 19.08.2020 близько 12:00 год. цим транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, поясненнями ОСОБА_2 , який ствердив, що даний транспортний засіб не лише належить ОСОБА_1 , а й останній приїхав у вказаний день та час до нього додому на вказаному автомобілі (письмовими та усними, зафіксованими у відеозаписі з нагрудної камери), висновком №120/2020 службового розслідування, а також визнавалась самим ОСОБА_1 , що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери (Додаток №1 до відзиву, файл №« 0000000_ 0080», година зйомки 00:24:40-00:25:50; 00:27:05-00:27:15). Зокрема, ОСОБА_1 визнав, що поки його брат перебуває на заробітках в РП, він користується даним автомобілем та обслуговує його, у нього знаходяться ключі від автомобіля і він дійсно у вказаний день та час цим автомобілем забирав ОСОБА_2 .

В свою чергу, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст.121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 МК України, тимчасове ввезення громадянами - нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Згідно із ч. 5 ст.380 МК України, тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

В свою чергу, порушень з боку відповідача, які б вказували на незаконність оспорюваної постанови, судом не встановлено. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідає передбаченим статтею 283 КУпАП вимогам, тому підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" №3353-XII.

Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані:

- знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху;

- створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам;

- виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух;

- не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом;

- у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Відповідно до положень статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно з ч.8 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, відповідно до ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 КУпАП зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина 1 статті 44, стаття 89, частина 2 статті 106-1, частини 1-4 і 6 статті 109, стаття 110, частина 3 статті 114, частина 1 статті 115, стаття 116-2, частина 2 статті 117, частини 1-2 статті 119, частини 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10 і 11 статті 121, статті 121-1, 121-2, частини 1, 2, 3, 4 і 6 статті 122, частина 1 статті 123, 124-1, 125, частини 1, 2 і 4 статті 126, частини 1, 2 і 3 статті 127, статті 128-129, частина 1 статті 132-1, частини 1, 2 та 5 статті 133, частини 3, 6, 8, 9, 10 і 11 статті 133-1, частина 2 статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини 1, 2 і 3 статті 140, статті 148, 151, частини 6, 7 і 8 статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини 1-2 статті 178, статті 180, 181-1, частина 1 статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до 2 статті 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

За приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, колегія суддів відхиляє доводи позивача про обов`язкове складання протоколу про таке адміністративне правопорушення.

Доводи позивача, що дане правопорушення не відносить до правопорушення в частині безпеки дорожнього руху, не знаходять свого підтвердження, оскільки фактично однією з визначальних обставин справи є встановлення факту керування позивачем автомобіля Volkswagen, номерний знак литовської реєстрації НОМЕР_2 чи ні.

Проте, колегія суддів зазначає, що згідно з відповіддю Подільської митниці Держмитслужби від 21.08.2020 №712-08-1/20/85/6327, автомобіль Volkswagen, номерний знак литовської реєстрації НОМЕР_2 ввезений на митну територію України 21.09.2018 громадянином Республіки Білорусь, з метою особистого користування, в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Станом на 21.08.2020 в Подільської митниці Держмитслужби відсутня інформація про вивезення або поміщення в інший митний режим вказаного транспортного засобу.

Згідно з п.1.10 Розділу 1 ПДР України водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Однак, факт керування автомобіля Volkswagen, номерний знак литовської реєстрації НОМЕР_2 , неможливо встановити лише з пояснень ОСОБА_2 (а.с.28, 41), або висновку №120/2020 від 09.09.2020. Інших доказів факту керування позивачем автомобіля Volkswagen, номерний знак литовської реєстрації НОМЕР_2 , матеріали справи не містять. Тобто, будь-якого доказу фіксування даного правопорушення матеріали справи не місять. Також, колегія суддів звертає увагу, що фактично постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена через місяць після правопорушення, що в свою чергу в сукупності з відсутністю доказів ставить під сумнів сам факт правопорушення.

Крім того, з цього приводу колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 24.01.2019 в справі №428/2769/17.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, достатніх доказів на підтвердження вказаного правопорушення матеріали справи не містять.

Разом з тим, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки, згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, належним способом захисту порушеного права особи, є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Також, згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір в сумі 681 грн. 00 коп. згідно з квитанцією №0.0..1 від 23.06.2021.

Враховуючи зазначене, а також задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в межах даної адміністративної справи, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 681 грн. 00 коп., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Хмельницької області, інспектора ВРОМ ЦПП Багінського О.С. про скасування постанови про накладення адміністативного стягнення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК №341051 від 18 вересня 2020 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (провулок Коцюбинського, 35/2, м.Хмельницький, Хмельницька область) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 681 грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Ватаманюк Р.В.