Справа № 560/2340/20
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2340/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

14 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення за №345, прийняте 28.09.2018 Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області про виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Хмельницькій області поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку першої групи з 01.10.2018 та з включенням до Реєстру платників єдиного податку.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 13.01.2021 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що у спірних правовідносинах контролюючий орган податкової вимоги на адресу заявника не надсилав. Натомість, надані позивачем дублікати квитанцій, за змістом яких ним сплачувався єдиний податок з фізичних осіб.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що по особовому рахунку по коду платежу 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб" не було сплати в січні, лютому та червні 2018 року, в позивача наявний податковий борг зі сплати єдиного податку, тому, рішенням Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 28.09.2018 №345 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був виключений з Реєстру платників єдиного податку 30 вересня 2018 року. Про це рішення позивача повідомлено листом №24621/22-01-13-05 від 28.09.2018.

Звертає увагу на те, що позивачем не надано документів про сплату єдиного податку з 01.04.2018 по 30.09.2018 (протягом двох послідовнихь кварталів).

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 01.07.2016, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до заяви про застосування спрощеної системи оподаткування та витягу з реєстру платників єдиного податку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності як платник єдиного податку 1 групи за ставкою 10% від розміру прожиткового мінімуму доходів.

За змістом довідки доперевірочного аналізу ФОП ОСОБА_2 від 28.09.2018 №345/22-01-58-06 перевіркою своєчасності сплати узгоджених сум податкових зобов`язань встановлено, що по особовому рахунку платника по коду платежу 18050400 "Єдиний податок з фізичних осіб" з 01.04.2018 по 30.09.2018 рахується заборгованість (на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів), а саме: станом на 01.04.2018 - 348,60 грн, на 01.05.2018 - 344,80 грн, на 01.06.2018 - 341,00 грн, на 01.07.2018 - 517,20 грн, на 01.08.2018 - 513,40 грн, на 01.09.2018 - 509,75 грн.

Заступником начальника Головного управління ДФС у Хмельницькій області, розглянувши довідку доперевірочного аналізу від 28.09.2018 №345/22-01-58-06 по ФОП ОСОБА_1 та на підставі пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України прийнято рішення №345 від 28.09.2018 про виключення з Реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 30.09.2018.

згідно інформації викладеної в листі №24621/22-01-13-05 від 28.09.2018 Головне управління ДФС у Хмельницькій області повідомило фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 про вказане рішення.

Позивач, вважаючи зазначене рішення протиправним, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України.

Реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку (пункт 299.1 статті 299 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Приписами пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Отже, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до пп. 3 п. 299.10. ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, за змістом матеріалів справи, у тому числі довідки доперевірочного аналізу від 28.09.2018 №345/22-01-58-06, несплата фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 узгодженої суми грошового зобов`язання з єдиного податку протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі аналізу даних АІС "Податковий блок" в інтегрованій картці платника.

Однак, всупереч вимогам пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України перевірку з вказаного питання Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведено не було, відповідно, і акт перевірки останнім не складався. При цьому, сама назва довідки від 28.09.2018 №345/22-01-58-06 свідчить про не проведення перевірки, оскільки в ній зазначено про доперевірочний аналіз. Отже, контролюючий орган порушив умови і порядок прийняття спірного рішення.

За наслідками проведення правового аналізу наведених вище норм Податкового кодексу України Верховний Суд при розгляді аналогічних та подібних адміністративних справ сформував наступні висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17).

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відхилено твердження відповідачів щодо наявності у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу з єдиного податку, оскільки ці доводи жодним чином не підтверджують дотримання контролюючим органом встановленої пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України процедури прийняття рішення про позбавлення статусу платника єдиного податку.

При цьому, у спірних правовідносинах контролюючий орган податкової вимоги на адресу заявника не надсилав. Натомість, надані позивачем дублікати квитанцій, за змістом яких ним сплачувався єдиний податок з фізичних осіб.

Крім того, 18.12.2018 (після винесення спірного рішення) позивачу надано витяг з реєстру платників єдиного податку, відповідно до якого фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2017 перебував на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності як платник єдиного податку 1 групи за ставкою 10% від розміру прожиткового мінімуму доходів.

Отже, контролюючий орган не забезпечив виконання у спірних правовідносинах положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України при винесенні оскарженого рішення, у зв`язку з тим, що не жодних обставин реальної обізнаності позивача з існуванням податкового боргу або об`єктивної неспроможності позивача не знати про існування податкового боргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо скасування рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області №345 від 28.09.2018 про виключення з Реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та зобов`язання Головного управління ДПС у Хмельницькій області (правонаступника Головного управління ДФС у Хмельницькій області) поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку першої групи з 30 вересня 2018 року (дати виключення, зазначеної в оскарженому рішенні) та включити його до реєстру платників єдиного податку.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.