Справа № 462/6341/20
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/6341/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.

з участю секретаря судового засідання Ясниської В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовною заявою Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, -

встановив:

Директор Представництва Американського обєднання комітетів для євреїв Бувшого Радянського Союзу Шейхет Мейлах звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову заступника начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № 57955059 від 31.08.2020 року.

Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року у справі № 462/3403/16-а визнано бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради в частині організації та встановлення меж території історико-культурного призначення Старого єврейського кладовища в порядку, визначеному Постановою КМУ № 1094 від 25.08.2004 року протиправною, зобов`язано ЛЬвівську міську раду дати дозвіл замовнику Обєднанню комітетів для євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою. Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 462/3403/16-а касаційну скаргу Львівської міської ради залишено без задоволення, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року залишено без змін. 26.07.2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист у вказаній справі про зобов`язання Львівської міської ради дати дозвіл замовнику Об`єднанню комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою. 13.12.2018 року виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання. 03.01.2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57955059, боржнику Львівській міській раді запропоновано виконати рішення суду протягом 10 днів, однак таке виконано не було, у зв`язку із чим державним виконавцем накладено штраф у розмірі 5 100 грн. та повторно зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Вказане рішення повторно не виконано без поважних причин та виконавцем накладено штраф у розмірі 10 200 грн., а 04.08.2020 року на адресу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області скеровано подання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо боржника за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України. Постановою державного виконавця від 31.08.2020 року на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження № 57955059 про виконання виконавчого листа № 462/3403/16-а від 26.07.2018 року. Вважає, що оскільки боржник рішення суду не виконав, то законних підстав для закінчення виконавчого провадження немає, а винесена відповідачем постанова про закінчення виконавчого провадження позбавляє позивача, як стягувача у справі, права на виконання рішення суду, яке постановлено в його користь. У зв`язку із наведеним просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 20.10.2020 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 11.01.2021 року із занесенням до протоколу судового засідання, проведено заміну відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на його правонаступника Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

26.04.2021 року представником відповідача Тарабан О.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 57955059 з примусового виконання виконавчого листа № 462/3403/16-а, виданого 26.07.2018 року Залізничним районним судом м. Льовова про зобов`язання Львівської міської ради дати дозвіл замовнику Об`єднання комітетів для євреїв колишнього Радянського Союзу та Представництва Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою. 03.01.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано рекомендованою кореспонденцією боржнику до виконання, а стягувачу до відома. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Зазначає, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження сукупність, визначених у Законі України «Про виконавче провадження», дій органів та осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Так, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника, зокрема, на юридичну особу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення. Після цього законодавець покладає на виконавця обов`язок закінчити виконавче провадження. При цьому такий обов`язок є не дискреційним, а містить імперативний характер, тобто є обов`язковим до виконання виконавцем. Таким чином, державним виконавцем в ході примусового виконання виконавчого листа № 462/3403/16-а від 26.07.2018 року відповідно до передбаченого Законом порядку вчинено вичерпний необхідних заходів примусового характеру, направлених на своєчасне та повне виконання рішення суду, зокрема 15.05.2019р року державним виконавцем виносились постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у розмірі 5 100 грн. та зобов`язано повторно виконати вимоги виконавчого документа у визначені законом строки, вимогою державного виконавця від 17.02.2020 року повторно зобов`язано боржника виконати рішення суду та надати документальне підтвердження виконання, вимогою від 08.07.2020 року попереджено також про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду. 31.07.2020 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду у подвійному розмірі 10 200 грн. та 04.08.2020 року державним виконавцем скеровано пакет документів із поданням (повідомленням) про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо боржника за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області. 31.08.2020 року, на виконання імперативних норм ст. 63 Закону, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, вважає, дії виконавця були вжиті в межах та у спосіб, визначений Законом, постанова про закінчення виконавчого провадження винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому просить у задоволення позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача, згідно вимог ч. 3 ст. 194 КАС України подав письмову заяву про розгляд справи без участі позивача, за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце судового розгляду справи, тому згідно вимог ч. 1 ст. 205 КАСУ її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року апеляційну скаргу Львівської міської ради на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 08.06.2017 року задоволено частково. Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 08.06.2017 року у справі № 462/3403/16-а скасовано та винесено нову, якою позовні вимоги задоволено частково. Визнано бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради в частині організації та встановлення меж території історико-культурного призначення Старого єврейського кладовища у порядку визначеному Постановою КМУ № 1094 від 25.08.2004 року протиправною. Зобов`язано Львівську міську раду дати дозвіл замовнику Об`єднанню Комітетів Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 травня 2018 року касаційну скаргу Львівської міської ради залишено без задоволення. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року у цій адміністративній справі № 462/3403/16-а залишено без змін.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду 26 липня 2018 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/3403/16-а, згідно якого зобов`язано Львівську міську раду дати дозвіл замовнику Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою.

Як вбачається із наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження № .01.2019 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Романом Н.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57955059 з виконання виконавчого листа № 462/3403/16-а виданого 26.07.2018 року, копію якої для виконання скеровано Львівській міській раді.

Згідно відповіді Департаменту містобудування від 21.03.2019 року проект ухвали «Про надання Об`єднанню Комітетів для Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки обмеженої вулицями Я.Рапопорта, Базарної, Броварної, Клепарівської» розглядався Львівською міською радою на пленарному засіданні сесії 11.03.2019 року та не набрав необхідної кількості голосів депутатського корпусу на підтримку.

Постановою державного виконавця від 15.05.2019 року у зв`язку із відмовою Львівською міською радою у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, для утримання та збереження місць давніх поховань Старого Єврейського кладовища, за невиконання без поважних причин рішення накладено на боржника Львівську міську раду штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.

21.01.2020 року виконавче провадження № 57955059 передано на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень, в межах виконавчого провадження № .02.2020 року, 08.07.2020 року Львівській міській раді скеровувалась вимога державного виконавця в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою державного виконавця від 31.07.2020 року у зв`язку із ухвалою Львівської міської ради від 28.04.2020 року про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для утримання та збереження місць давніх поховань Старого єврейського кладовища та невиконанням рішення суду накладено на боржника Львівську міську раду штраф у розмірі 10 200 грн.

31.08.2020 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), керуючись п. 11 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно якої встановлено, що постановами державного виконавця від 15.05.2019 року та 31.07.2020 року на боржника накладено штрафи у розмірі 5 100 грн. та 10 200 грн. Поряд з тим, 04.08.2020 року на адресу Галицького ВП ГУ НП у Львівській області скеровано подання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно боржника за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України.

При цьому, позивач (стягувач) звертаючись до суду із позовом про визнання неправомірною та скасування такої постанови, наголошує, що рішення суду не виконане.

Так, частиною 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 цієї статті установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як встановив суд, постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 року визнано бездіяльність виконавчого комітету Львівської міської ради в частині організації та встановлення меж території історико-культурного призначення Старого єврейського кладовища у порядку визначеному Постановою КМУ № 1094 від 25.08.2004 року протиправною. Зобов`язано Львівську міську раду дати дозвіл замовнику Об`єднанню Комітетів Євреїв Колишнього Радянського Союзу та Представництву Американського Об`єднання Комітетів для Євреїв Бувшого Радянського Союзу на розробку проекту землеустрою.

Вказана постанова набрала законної сили та підлягає до виконання.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

На виконання вказаної постанови 26.07.2019 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/3403/16-а.

Досліджуючи спірні правовідносини у справі судом встановлено, що у оскаржуваній постанові виконавець дійшов висновку, що виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Пункт 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" серед підстав для закінчення виконавчого провадження передбачає надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до частин першої-третьої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, у відзиві на позовну заяву представник відповідача наголошує, що державним виконавцем в ході примусового виконання вжито вичерпних заходів для виконання рішення суду, а саме на боржника накладено штрафи за невиконання рішення суду та, у зв`язку із повторним невиконанням без поважних причин боржником рішення суду, направлено повідомлення до правоохоронних органів, так як законодавча процедура примусового виконання судового рішення передбачає, у разі неможливості його виконання в межах процесуального законодавства із застосуванням положень Закону України «Про виконавче провадження», переводить ці правовідносини у галузь, яка регламентується кримінальним процесуальним законодавством, що надає можливість більш ефективного захисту стягувачем своїх порушених прав. Так, у разі визнання його потерпілим, стягувач може заявляти цивільний позов в межах кримінального провадження.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що накладення державним виконавцем на боржника штрафу та подальше скерування ним повідомлення до правоохоронних органів про притягнення боржника до кримінальної відповідальності не може свідчити про вжиття державним виконавцем вичерпних заходів примусового виконання рішення і не свідчить про неможливість його виконання, а є лише видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання рішенням суду.

Так, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, і не може вийти за межі наданих йому повноважень та діяти лише в спосіб, установлений Законом, оскільки сам факт направлення подання до правоохоронних органів не є безумовною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.10.2020 року у справі № 461/6978/19.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини (надалі - «ЄСПЛ») у рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс ("Піалопулос та інші проти Греції", "Юрій Миколайович Іванов проти України", "Горнсбі проти Греції").

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Таким чином, на переконання суду, самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу та надіслання подання про вчинення злочину) є належними заходами виконання судового рішення, однак у свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, а тому підстави для закінчення виконавчого провадження відсутні.

Із врахуванням викладеного, постанова про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2020 року ВП № 579550059 є неправомірною, а тому підлягає скасуванню.

Положення ч.1 ст. 9 КАС України передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 90, 241-243, 246 КАС України, ст.ст. 1, 2, 4, 12, 18 Закону України «Про виконавче провадження», -

ухвалив:

Позов Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження задоволити повністю.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2020 року ВП № 57955059 винесену заступником начальника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Онишкевичем Р.І.

Стягнути з бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ) на користь Представництва Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (79054, м. Львів, вул. О. Кульчицької, 1/94, ) судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: Представництво Американського об`єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу, (79054, м. Львів, вул. О. Кульчицької, 1/94, код ЄДРПОУ 21720365).

Відповідач: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (79000, м. Львів, пл. Шашкевича, 1; ).

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз