Справа № 727/1938/21
Суддя: Смотрицький В. Г.
Дата ухвалення: 2021-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/1938/21
Провадження № 2-а/727/23/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі головуючого судді Смотрицького В.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Кіслінгера Едуарда Богдановича про визнання незаконною та протиправною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання незаконною та протиправною, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності посилаючись на те, що 26.02.2021 року інспектором відносно нього винесено постанову серії ДП18 №822518 і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

У постанові зазначено, що він 26.02.2021 року о 15.23 год. керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці (перехресті вулиць) Рівненська та Героїв Майдану м. Чернівці, розташував транспортний засіб в лівій смузі, коли права була вільна, чим порушив п.11.5. Правил дорожнього руху України, під час перевірки встановлено відсутність посвідчення водія, чим порушив п.2.1.а) Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Вважав постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Фактично працівник поліції в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказав два порушення Правил дорожнього руху України, зокрема порушення правил руху по смугам п.11.5 та п.2.1.а) Правил дорожнього руху України.

Він роз`яснював інспектору поліції, що на правій частині смуги проїзної частини були глибокі вибоїни і тому він рухався, намагаючись зайняти крайнє положення на проїзній частині, не перешкоджаючи руху інших транспортних засобів, не створюючи небезпеки руху, в своїй смузі руху. Дорога в даній частині не відповідала вимогам автомобільної дороги ДСТУ 3587-1997 «Автомобільні дороги».

Крім того, пункт 11.2. Правил дорожнього руху України, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, носить рекомендаційний характер і в Правилах дорожнього руху України немає прямої заборони для руху в лівому ряду.

На місці події відсутня дорожня розмітка, що розмежовує смуги руху. Тому візуально неможливо визначити кількість смуг для руху і він робив маневр з крайнього положення на проїзній частині, на що вказували Правила дорожнього руху України.

Також, в постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що під час перевірки встановлено відсутність посвідчення водія, однак вказане не відповідає дійсності.

Відповідно до п.5-1 постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки.

У разі, коли відцифрований образ обличчя водія міститься в Єдиному державному реєстрі МВС (посвідчення водія видавалося після 01 січня 2013 року), обмін посвідчення водія та отримання його після втрати чи викрадення здійснюється також із застосуванням засобів електронного кабінету водія функціональної підсистеми Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС (далі - електронний кабінет водія) або через Єдиний державний веб-портал електронних послуг « Портал Дія » (далі - Портал Дія), в тому числі з використанням мобільного додатку Порталу Дія (далі - мобільний додаток).

Згідно з п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» №956 від 23.10.2019 року, е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Відповідно до п.7 вказаної постанови, поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтво за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Він виконав вимогу по пред`явленню посвідчення водія, однак інспектор вважав, що пред`явлення відповідного посвідчення водія в додатку «Дія» є неналежним пред`явленням посвідчення водія і встановлював особу на підставі медичної довідки, додатково наданої ним.

А тому просив скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області серія ДП18 №822518 від 26.02.2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача доповнив, що позивач пред`являв інспектору посвідчення водія в додатку «Дія». Вказане мало бути зафіксовано на відеозапису, однак відео, яке надане працівниками поліції не є безперервним. В останнє судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали суду заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Кіслінгера Е.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. В останнє судове засідання представник відповідача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою серії ДП18 №822518 від 26.02.2021 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.9) за те, що він 26.02.2021 року о 15.23 год. керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці (перехрестя) Рівненська - Героїв Майдану, розташував транспортний засіб по лівій смузі, коли права була вільна, чим порушив п.11.5. Правил дорожнього руху України, під час поглибленої перевірки було встановлено відсутність посвідчення водія, чим порушив п.2.1.а) Правил дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху (частини перша статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №822518 від 26.02.2021 року зазначено, що під час поглибленої перевірки було встановлено відсутність посвідчення водія, однак диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила посвідчення водія, однак поліцейським не вказано в постанові, чи позивач не мав при собі чи не пред`явив посвідчення водія.

Згідно з п.5-1 постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», централізоване оформлення, видача, повернення та обмін посвідчень водія здійснюється територіальними сервісними центрами МВС у визначені законодавством строки.

У разі, коли відцифрований образ обличчя водія міститься в Єдиному державному реєстрі МВС (посвідчення водія видавалося після 01 січня 2013 року), обмін посвідчення водія та отримання його після втрати чи викрадення здійснюється також із застосуванням засобів електронного кабінету водія функціональної підсистеми Єдиного державного реєстру єдиної інформаційної системи МВС (далі - електронний кабінет водія) або через Єдиний державний веб-портал електронних послуг « Портал Дія » (далі - Портал Дія), в тому числі з використанням мобільного додатку Порталу Дія (далі - мобільний додаток).

Згідно з п.6 постанови Кабінету Міністрів України «Про реалізацію експериментального проекту щодо застосування електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» №956 від 23.10.2019 року, е-посвідчення та е-свідоцтво пред`являються власником транспортного засобу на смартфоні без додаткового пред`явлення посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виготовлених на бланках, а також документа, що посвідчує особу.

Відповідно до п.7 вказаної постанови, поліцейський проводить перевірку достовірності пред`явлених особою е-посвідчення та е-свідоцтво за допомогою технічних засобів, зокрема з використанням унікального електронного ідентифікатора (QR-коду) та відомостей з єдиної інформаційної системи МВС.

Як встановлено судом, в позивача в мобільному додатку «Дія» міститься посвідчення водія, що підтверджується копіями скріншотів (а.с.10-17), та він виконав вимогу по пред`явленню посвідчення водія в додатку «Дія», що є належним пред`явленням посвідчення водія.

Інспектором поліції не надано суду безперервного відеозапису в підтвердження обставин того, що в позивача дійсно було відсутнє посвідчення водія та позивач його не пред`явив на вимогу поліцейського.

Крім того, пунктом 2 ч.1 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зокрема, п.п.1, 3 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху України або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Згідно з ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху України, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі посвідчення водія є неправомірними.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі №161/7068/16-а.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №822518 від 26.02.2021 року, підставою для зупинки транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1 , стало порушення розташування транспортного засобу по лівій смузі, коли права була вільна (п.11.5. Правил дорожнього руху України), відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КУпАП, однак відносно позивача не виносилась постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за невиконання водієм вимог п.11.5 Правил дорожнього руху України, яке пред`являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови.

Як вбачається з перегляду відеозаписів, на них зафіксовано лише процес розгляду інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області справи про адміністративне правопорушення з приводу не пред`явлення водієм транспортного засобу документів, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, однак докази невиконання водієм вимог п.11.5. Правил дорожнього руху України досліджене відео не містить.

Суд вважає, що інспектор патрульної поліції належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання водієм вимог п.11.5 Правил дорожнього руху України, законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача права користування транспортним засобом були відсутні, а тому вимоги посадової особи Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про пред`явлення документів є незаконними, а, отже, в діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Як встановлено судом, в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №822518 від 26.02.2021 року місцем вчинення правопорушення вказано вулиця (перехрестя) Рівненська - Героїв Майдану м. Чернівці, однак, як вбачається з перегляду відеозаписів, місцем вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП є місце розгляду справи, зокрема АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що оскільки інспектор патрульної поліції не зафіксував в установленому законом порядку порушення водієм транспортного засобу п.11.5 Правил дорожнього руху України (порушення розташування транспортних засобів на дорозі), не виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП, а тому вимога поліцейського про пред`явлення документів є недоведеною, так само як не доведено і підстави для здійснення контролю за наявністю в позивача посвідчення водія.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку інспектора патрульної поліції щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф, визнати позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення є неможливим, оскільки поліцейським не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст.126, 222, 245, 251, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9, 72, 77, 90, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

Ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Кіслінгера Едуарда Богдановича серії ДП18 №822518 від 26 лютого 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Суддя: