Справа № 400/2661/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 р. Категорія 106030000м.ОдесаСправа № 400/2661/20
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.
час і місце ухвалення: не зазначено, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 при виконанні рішення суду задоволено частково. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 під час виконання рішення суду по справі 400/2661/20 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року) за період з 20.10.2018р. по день фактичного розрахунку - 28.04.2020р. з дотриманням вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати". У задоволенні вимоги про постановлення окремої ухвали по справі 400/2661/20 відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції не врахував, що оскільки в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року та постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду 08.12.2020 року по справі №400/2661/20 не надано вказівок, що розрахунок середнього заробітку позивача має бути проведений саме відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати розрахунок середнього заробітку був проведений відповідно до рішень судів України з аналогічних предметів спору.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року залишеним в силі Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року) за період з 20.10.2018 по день фактичного розрахунку - 28.04.2020.

09 квітня 2021 року позивач подав заяву про визнання протиправними дій Військової частина НОМЕР_1 по справі 400/2661/20. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що ним подано виконавчі листи до виконання до Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) за наслідками якого відкрито виконавче провадження 08.02.2021 року, проте станом на 08.04.2021 рік рішення від 30.09.2020 року по справі 400/2661/20 не виконано. Оскільки відповідачем по справі 400/2661/20 рішення так і не виконане та позивачу не зрозуміло було яким чином буде нараховуватися середній зарабіток, він 16.03.2021 року звернувся із відповідним запитом до відповідача.

Відповідач на вказаний запит надав відповідь за вих.№404 від 26.03.2021 року, та надав позивачу попередній розрахунок по виконанню рішення по справі 400/2661/20, також повідомив, що командування військової частини при здійсненні розрахунку керувалися іншими Рішеннями судів України в аналогічному питанні в яких було здійснено даний розрахунок з детальним обгрунтуванням всіх коефіцієнтів.

Позивач зазначив, що вказаний розрахунок командуванням зроблено без дотримання вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" тобто на свій розсуд, чим порушено права позивача.

Задовольняючи частково заяву про виконання рішення суду суд першої інстанції зазначив про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо виконання рішення суду від 30.09.2020 року та зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року) за період з 20.10.2018р. по день фактичного розрахунку - 28.04.2020р. з дотриманням вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", а не аналогічних рішень судів.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з частиною 2 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Частиною 1 статті 383 КАС України, передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Правові норми статті 383 КАС України, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є невиконання судового рішення, яке стало наслідком протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, на якого покладений обов`язок щодо його виконання.

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача, в свою чергу, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 лютого 2020 року у справі № 640/10843/19, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17.

З матеріалів справи убачається, що на виконання рішення суду від 30.09.2020 року №400/2661/20 Військовою частиною НОМЕР_1 зроблено розрахунок середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 за період з 20.10.2018 року по день фактичного розрахунку 28.04.2020 року та надано відповідний розрахунок.

З вказаного розрахунку та наданої відповіді на запит позивача вбачається, що розрахунок здійснений Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі №400/2661/20, відповідно до аналогічних Рішень судів, а не на підставі та відповідно до вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на те, що оскільки в рішенні Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року та постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду 08.12.2020 року по справі №400/2661/20 не надано вказівок, що розрахунок середнього заробітку позивача має бути проведений саме відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати розрахунок середнього заробітку був проведений відповідно до рішень судів України з аналогічних предметів спору, з огляду на наступне.

Так, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 р. зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року) за період з 20.10.2018 по день фактичного розрахунку - 28.04.2020, законодавчий акт який регулює дане питання є саме Постанова №100 від 08.02.1995 року, а тому нарахування відповідачем компенсації відповідно до аналогічних рішень суду, а не на підставі нормативно-правового правового акту, який регулює дане питання є протиправним. Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що рішення суду не є виконаним, а дії відповідача є протиправними.

Також безпідставними є посилання апелянта на те, що відповідно до платіжних доручень №693 від 27 квітня 2021 року та №689 від 27 квітня 2021 року позивачу було нараховано та виплачено середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року) за період з 20.10.2018 року по день фактичного розрахунку 28.04.2020 року в сумі 39149,70 грн. 68 коп., а тому військова частина НОМЕР_1 виконала рішення Миколаївського окружного адміністративного суду, оскільки як зазначалось раніше, вказане нарахування було протиправно здійснено відповідно до аналогічних рішень суду, а не на підставі нормативно-правового правового акту, який регулює дане питання.

З метою належного і повного відновлення прав позивача суд першої інстанції правомірно визнав протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року, в частині не застосування під час здійснення розрахунку середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні позивача вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року.

З огляду на наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо виконання рішення суду від 30.09.2020 року суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року) за період з 20.10.2018р. по день фактичного розрахунку - 28.04.2020р. з дотриманням вимог Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 року "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", а не аналогічних рішень судів.

Що стосується окремої ухвали, то вона постановлюється у разі виявлення під час розгляду справи порушення закону, оскільки позивач звернувся до суду з відповідною заявою на стадії виконання рішення суду суд не вбачає підстав для постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року по справі № 400/2661/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.