Справа № 415/1339/21
Суддя: Мірошниченко Л. Є.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/66/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

За участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська Донецької області адміністративний позов Адвоката Сидоренкова Віталія Костянтиновича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

До суду звернувся адвокат Сидоренков В.К. в інтересах ОСОБА_1 з позовом Начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що начальником групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенантом Коломієць В.В. відносно ОСОБА_1 було винесено постанову, з якої вбачається, що 15.02.2021 року о 13 год. 40 хв. під час прикордонного контролю був встановлений факт незаконного перетину Державного кордону України з тимчасово окупованої території України до РФ ОСОБА_1 , 10.02.2021 року о12 год. 00 хв., через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Маринівка Донецької області, чим порушила п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщених товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, тобто скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. 00 коп. Вважає, що на час винесення оскаржуваної постанови відповідачем не було наведено жодних доказів на підтвердження його провини у вчиненні адміністративного правопорушення; не роз`яснено його права та обов`язки; проігноровано право позивача скористатися юридичною допомогою (в тому числі за телефоном); усні пояснення позивача не було взято до уваги та не відображено в постанові; не було враховано особу правопорушника, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. У зв`язку з чим, просив суд, скасувати постанову №144735 від 15.02.2021 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП, винесену начальником групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича та закрити справу про адміністративне правопорушення, стягнути з відповідача судові витрати.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач адвокат Сидоренков В.К., що діє в інтересах ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

В судове засідання начальник групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенант Коломієць В.В. не з`явився, про час, та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надав.

Представник третьої особи Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, в судове засідання не з`явився, про час, та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 28.04.2021 року відкрито провадження та залучено до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с.28).

Ухвалою суду від 09.06.2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду, встановлено порядок з`ясування обставин.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

15.02.2021 року відносно ОСОБА_1 начальником групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенантом Коломієць В.В., винесено постанову №144735, з якої вбачається, що 15.02.2021 року о 13 год. 40 хв. під час прикордонного контролю був встановлений факт незаконного перетину Державного кордону України з тимчасово окупованої території України до РФ ОСОБА_1 , 10.02.2021 року о12 год. 00 хв., через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Маринівка Донецької області, чим порушила п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року №815 Про затвердження Порядку в`їзду осіб, переміщених товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, тобто скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 204-2 КУпАП. Було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. 00 коп. (а.с.7)

ІV. Оцінка Суду.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Державний кордон України» у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Згідно із пунктом 5 Положення про прикордонний режим, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 №1147 (далі - Положення) контроль за додержанням прикордонного режиму у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі здійснює Державна прикордонна служба у взаємодії з органами внутрішніх справ.

Пунктом 6 Положення передбачено, що особи, винні у порушенні прикордонного режиму, несуть адміністративну або іншу відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 7 Положення громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Статтею 202 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду - тягне за собою накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 222-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, а також з неповерненням капітаном іноземного судна перепусток на право сходження на берег осіб суднового екіпажу (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 207).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники;

керівники підрозділів органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України.

Так, частиною 1 ст. 204-2 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, зокрема, на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до частин 1 та 3 статті 12 цього Закону, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

28.11.2019 року набрав чинності Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 № 815 (надалі Порядок).

Згідно з пунктом 3 Порядку (в редакції чинній на час вчинення адміністративного правопорушення), в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

З визначення термінів, викладених в пункті 2 Порядку вбачається, що контрольний пункт в`їзду/виїзду це комплекс будівель, спеціальних, інженерних споруд і технічних засобів, розташованих на спеціально визначеній земельній ділянці, де здійснюються заходи контролю в`їзду-виїзду осіб, транспортних засобів та товарів, які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій.

Лінія розмежування - умовна лінія на місцевості між тимчасово окупованими територіями та контрольованими територіями, яка проходить по передньому краю передових позицій об`єднаних сил.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що положення Порядку визначають правила в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та виїзду з них виключно через контрольні пункти, які розташовані на спеціально визначеній земельній ділянці в межах лінії розмежування, при цьому такі контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Таким чином, особа підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, на позивача накладено стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за перетинання державного кордону через непрацюючий пункт пропуску «Маринівка».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний кордон України», державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 9 цього Закону, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Стаття 35 Закону України «Про державний кордон України» передбачає, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Зокрема, стаття 204-1 КУпАП, передбачає відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), а також статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Вказане свідчить, що посадовою особою не були виконані вимоги ст. 258 КУпАП, оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Здійснюючи розширений аналіз ч.4 ст. 129 Конституції України, принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов`язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, крім того не представив суду достатніх та належних доказів підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надав документів, які стали підставою для прийняття рішення про притягнення до відповідальності позивача.

Таким чином, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідач, приймаючи спірну постанову не звернув уваги на вищезазначені положення законодавства, а тому постанова № 144735 від 15.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закриттю на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

За положеннями частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 454 грн. 00 коп. (а.с.1)

Оскільки відділ прикордонної служби Мілове ім. В. Баних не є юридичною особою, а діє від імені Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, витрати на сплату судового збору у відповідності до ст. 139 КАС України. Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 року (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.19, 62 Конституції України, ст. ст. 2-9,62,73-77, 90, 242-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Адвоката Сидоренкова Віталія Костянтиновича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Начальника групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенанта Коломієць Владислава Вікторовича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення №144735 від 15.02.2021 року, складену начальником групи ІПК віпс (тип А) Відділу прикордонної служби Мілове ім. В. Баних лейтенанта Коломієць В.В., якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700грн. 00 коп. скасувати.

Закрити справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (93120, Луганська область, м. Лисичанськ, просп. Перемоги 58) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Перебіг даного строку починається з дня, наступного після закінчення карантину, встановленого Постановою Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко