Справа № 640/1492/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 липня 2021 року справа №640/1492/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомПриватного підприємства «Хімавтоматика» (далі по тексту - позивач, ПП «Хімавтоматика»)
доДарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту - відповідач, Дарницький РВ ДВС у м. Києві)
третя особаГоловне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - третя особа, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) зобов`язання державного виконавця, відповідального у виконавчому провадженні №56143101 відкритого відносно ПП «Хімавтоматика» надати копію виконавчого провадження: а саме постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про накладення обтяження на підприємство, на підставі чого було відкрито вище означене виконавче провадження (номер рішення суду та копію виконавчого листа) та на підставі чого було внесено Приватне підприємство «Хімавтоматика» до Єдиного реєстру боржників. В разі наявності виконавчого провадження №56143101 відкритого відносно Приватного підприємства «Хімавтоматика», яке відповідно до відомостей АСВП - закрите прошу виконати вимоги частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», та скасувати всі наявні обтяження накладені в рамках даного виконавчого провадження та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників; 2) скасування у виконавчому провадженні №53806938, відкритому відносно ПП «Хімавтоматика», яке відповідно до відомостей АСВП - закрите, виконати вимоги частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», всі наявні обтяження накладені в рамках даного виконавчого провадження, між інших обтяження №20253207 (арешт на майно боржника) та виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність бездіяльності державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві щодо ненадання відповідей на його заяви. Крім того, на думку позивача, виконавчі дії, вчинені відповідачем в рамках виконавчих проваджень №53806938 та №56143101, не відповідали вимогам чинного законодавства.

Ухвалою від 01 лютого 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/1492/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, а також залучив ГУ ПФУ в м. Києві до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зауважив, що 29 листопада 2018 року головним державним виконавцем Дарницького РВ ДВС у м. Києві в рамках виконавчого провадження №56143101, на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 10 вересня 2020 року до Дарницького РВ ДВС у м. Києві надійшли листи від ПП «Хімавтоматика» (вх. №377587, №37758) про завершення виконавчих проваджень №53806938 та №56143101, у разі якщо такі відкриті, на підставі статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у підприємства відсутня заборгованість по рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва, а також зняти всі наявні обтяження, накладені в рамках зазначених виконавчих проваджень. Відповідь на зазначені листи була надана позивачу 15 вересня 2020 року. З огляду на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

ГУ ПФУ в м. Києві у поясненнях на позовну заяву зазначило, що станом на 15 лютого 2021 року заборгованість ПП «Хімавтоматика» перед ГУ ПФУ в м. Києві по перерахуванню сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування по фінансових санкціях та пені відсутня.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Постановою від 26 грудня 2011 року у справі №2а-17931/11/2670 Окружний адміністративний суд міста Києва задовольнив адміністративний позов і стягнув з ПП «Хімавтоматика» (ідентифікаційний код 23534394) на користь УПФУ в Дарницькому районі м. Києва кошти у розмірі 10 155,94 грн. в рахунок погашення заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені, яка обліковувалася станом на 17 листопада 2011 року.

03 лютого 2012 року Окружний адміністративний суд міста Києва видав виконавчий лист №2а-17931/11/2670.

Як вбачається з комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ухвалою від 05 жовтня 2016 року суд замінив Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва, як сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-17931/11/2670, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 03 лютого 2012 року, на Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

19 квітня 2017 року головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Тущенко П.Л. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №53806938 про стягнення з ПП «Хімавтоматика» на користь Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в м. Києві заборгованості у розмірі 10 155,94 грн.

04 травня 2017 року головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Тущенко П.Л. виніс постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно ПП «Хімавтоматика» у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди державного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 11 371,53 грн.

01 березня 2018 року головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Тущенко П.Л. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Також, згідно даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» ухвалою від 18 червня 2020 року суд здійснив заміну стягувача за виконавчим листом, виданим Окружним адміністративним судом міста Києва 03 лютого 2012 року №2а-17931/11/2670, з Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ГУ ПФУ в м. Києві.

10 квітня 2018 року головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС у м. Києві Медведєва О.О. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №56143101 про примусове виконання виконавчого листа №2а-17931/11/2670, виданого 02 лютого 2012 року Окружним адміністративним судом міста Києва, щодо стягнення з ПП «Хімавтоматика» на користь Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві заборгованості у розмірі 10 155,94 грн.

Вказаною постановою також стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду державного виконавця у розмірі 1 015,59 грн.

29 листопада 2018 року у межах зазначеного виконавчого провадження головним державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на майно ПП «Хімавтоматика».

Також, 29 листопада 2018 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно на яке можна звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

10 вересня 2020 року ПП «Хімавтоматика» звернулось до Дарницького РВ ДВС у м. Києві із заявами, у яких просило надати інформаційну довідку стосовно виконавчих проваджень №53806938 та №56143101, що відкриті відносно ПП «Хімавтоматика», та надати копію виконавчого провадження, а саме: постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про накладення обтяження на підприємство, номер рішення суду та копію виконавчого листа, підстави внесення підприємства до Єдиного реєстру боржників. Також, у вказаному листі позивач просив, у разі наявності виконавчих проваджень №53806938 та №56143101, відкритих відносно ПП «Хімавтоматика», закрити їх на підставі статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та виключити відомості про нього, як боржника, з Єдиного реєстру боржників, оскільки у підприємства відсутня заборгованість по рішенню Окружного адміністративного суду міста Києва.

30 вересня 2020 року ПП «Хімавтоматика» звернулось до Дарницького РВ ДВС у м. Києві із заявою - вимогою у якій просило виконати вимоги статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» та скасувати арешт, накладений постановою від 04 травня 2017 року та виключити відомості з Єдиного реєстру боржників.

20 жовтня 2020 року ПП «Хімавтоматика» подало до Дарницького РВ ДВС у м. Києві запит про надання інформації та надання відповіді на раніше подані звернення, у якому просило відповідача виконати вимоги статей 15, 20 Закону України «Про звернення громадян» та надати інформацію про стан розгляду справ та відповіді на такі звернення: від 10 вересня 2020 року №37757, №37758, №37759, №37760, №37761 та від 30 вересня 2020 року №39347.

17 листопада 2020 року ПП «Хімавтоматика» звернулось з повторною заявою до відповідача у якій просило закрити виконавче провадження №53806938 на підставі статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та виключити відомості з Єдиного реєстру боржників.

Дарницький РВ ДВС у м. Києві надав відповідь на заяву позивача від 10 вересня 2020 року за вх. №37757, у якій зазначив, що 01 березня 2018 року на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу. При цьому, будь - які заяви, клопотання, тощо, сторін виконавчого провадження №53806938 з наданням підтверджуючих документів про сплату боргу за виконавчим листом №2а-17931/11/2670 від 03 лютого 2012 року, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва, до відділу не надходили.

Суд зазначає, що питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулює Закон України «Про звернення громадян».

Згідно статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Положеннями статті 9 Закону України «Про інформацію» обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно статті 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

За приписами статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 19 Закону України «Про звернення громадян», встановлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Хімавтоматика» зверталось до Дарницького РВ ДВС у м. Києві 10 вересня 2020 року, які були зареєстровані за вх. №37757 та №37758.

Згідно листа Дарницького РВ ДВС у м. Києві (без дати та номеру) заяву позивача від 10 вересня 2020 року стосовно надання інформації по виконавчому провадженню №53806938 розглянуто, що також підтверджується змістом заяви - вимоги ПП «Хімавтоматика» від 30 вересня 2020 року.

Разом з тим, заява - вимога ПП «Хімавтоматика» від 30 вересня 2020 року та запит про надання інформації та надання відповіді на раніше подані звернення від 20 жовтня 2020 року не містять штампу отримання вхідної кореспонденції Дарницького РВ ДВС у м. Києві, а також у матеріалах справи відсутні докази їх направлення на адресу відповідача.

Поряд із цим, повторна заява позивача від 17 листопада 2020 року отримана відповідачем, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Дарницького РВ ДВС у м. Києві від 17 листопада 2020 року та яка зареєстрована за вх. №45330, про що зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Натомість, докази надання відповідачем відповіді на вказану заяву та направлення її на адресу позивача відсутні.

Таким чином, суд встановив, що заяви ПП «Хімавтоматика» від 10 вересня 2020 року за вх. №37758 та повторна заява від 17 листопада 2020 року за вх. №45330 не розглянуті належним чином відповідачем та відповіді на них не надано.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що надані відповідачем докази не містять жодного доказу, що відповіді на заяви ПП «Хімавтоматика» від 10 вересня 2020 року за вх. №37758 та повторна заява від 17 листопада 2020 року за вх. №45330 були належним чином зареєстровані та направлені заявнику, що спростовує твердження відповідача про направлення їх позивачу та не може свідчити про виконання відповідачем зобов`язання про повідомлення громадянина стосовно результату перевірки звернення і суть прийнятого рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач порушив право позивача на отримання відповіді на звернення, оскільки відповідачем не доведено факт направлення письмової відповіді про результати розгляду заяв у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», який зобов`язаний письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05 червня 2020 року у справі №759/5773/17.

Крім того, суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідачем не розглянуто заяви від 10 вересня 2020 року за вх. №37759, №37760, №37761, оскільки у матеріалах справи відсутні докази подання таких заяв до Дарницького РВ ДВС у м. Києві.

З огляду на викладене, позовні вимоги ПП «Хімавтоматика» підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Дарницького РВ ДВС у м. Києві щодо ненадання відповіді на заяву від 10 вересня 2020 року за вх. №37758 та повторну заяву від 17 листопада 2020 року за вх. №45330, а також зобов`язання відповідача розглянути вказані заяви та надати відповідь, у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Стосовно позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виконати вимоги частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», та скасувати всі наявні обтяження накладені в рамках виконавчих проваджень №53806938 та №56143101, а також виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, суд зазначає таке.

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно пункту 2 частини першої статті37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У частині третій статті 37 вказаного Закону зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою цієї ж статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття арешту з майна.

Так частиною четвертою цієї статті визначено підстави, за яких державний виконавець знімає арешт з усього майна або його частини:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Цей перелік є вичерпним.

У разі виявлення в діях державного виконавця порушення порядку накладення арешту, встановленого Законом, начальник відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, виносить постанову про зняття арешту з майна

Згідно частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Якщо на майно особи накладено арешт, і воно належить їй на праві власності, то така особа може звернутися з позовом до суду про зняття арешту з майна. Після розгляду справи, у разі задоволення такого рішення державний виконавець повинен зняти з такого майна арешт не пізніше наступного для, коли йому стало відомо про такі обставини (частина перша статті59 Закону України «Про виконавче провадження»)

Отже, наслідки завершення виконавчого провадження щодо зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження.

При цьому, у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 37 Закону, виконавче провадження не вважається закінченим, оскільки законодавцем стягувачу надана можливість повторно пред`явити виконавчий документ до примусового виконання, а державному виконавцю не надано право зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

В даному випадку виконавчі провадження №53806938 та №56143101 не були закінчені, а повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна у боржника, не є підставою для зняття арешту з майна боржника ПП «Хімавтоматика».

Таким чином, за приписами частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідача відсутні підстави для зняття арешту з майна товариства, та, як наслідок, підстав для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

Крім того, постанова головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Тущенко П.Л. про повернення виконавчого документа стягувачу від 01 березня 2018 року та постанова головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві Фещук О.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 листопада 2018 року на даний час є чинними та у встановленому законом порядку не скасовані.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для задоволення позову у цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо ненадання ПП «Хімавтоматика» відповіді на заяву від 10 вересня 2020 року за вх. №37758 та повторну заяву від 17 листопада 2020 року за вх. №45330, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПП «Хімавтоматика» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Дарницького РВ ДВС у м. Києві у розмірі 2 270,00 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного підприємства «Хімавтоматика» задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо ненадання Приватному підприємству «Хімавтоматика» відповіді на заяву від 10 вересня 2020 року за вх. №37758 та повторну заяву від 17 листопада 2020 року за вх. №45330.

3. Зобов`язати Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розглянути заяву Приватного підприємства «Хімавтоматика» від 10 вересня 2020 року №37758 та повторну заяву від 17 листопада 2020 року №45330 та надати відповідь у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Стягнути на користь Приватного підприємства «Хімавтоматика» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Приватне підприємство «Хімавтоматика» (02068, м. Київ, пр. Петра Григоренка, 33/44, кв. 486, ідентифікаційний код 23534394);

Дарницький районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (0200, м. Київ, вул. Костянтина Заслонова, 16, 110; ідентифікаційний код 34968768);

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, 16, ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко