Справа № 580/3638/20
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3638/20 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Кузьмінської К.В.,

за участю представника позивача: Васьківського Л.М.,

представника відповідача: Золтаревської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азот» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року в справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Азот» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Азот» звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни від 13.08.2020 про опис та арешт майна (коштів) боржника ЗВП № 59959397.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не містить суми, у розмірі якої накладено арешт.

На думку позивача, арешт на майно може бути накладено за умови відсутності у боржника коштів на рахунках та в касі, що відповідачем перевірено не було.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що арешт накладається у сумі стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Втім, оскільки оскаржувана постанова про опис та арешт майна позивача не містить суми, у розмірі якої накладено арешт та не містить обов`язкових реквізитів, а саме: відсутнє зазначення кількості кімнат (приміщень), їх площа та призначення кожного описаного та арештованого об`єкта нерухомого майна; відсутнє зазначення матеріалу стін об`єктів магазин-кулінарія та овочесховище; відсутнє зазначення кількості поверхів кожного описаного та арештованого об`єкта нерухомого майна; відсутня інформація про підсобні приміщення та споруди кожного описаного та арештованого об`єкта нерухомого майна, вказане свідчить про протиправність такої постанови.

Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що відповідач мав отримати від банківської установи підтвердження про наявність грошових коштів, що обліковуються на всіх відкритих рахунках ПрАТ «Азот», а також повинен був перевірити суми коштів у касах позивача, і у випадку підтвердження про відсутність грошових коштів на рахунках та у касах боржника у сумі, необхідній для покриття заборгованості за виконавчими документами проводити звернення стягнення на інше майно позивача.

З огляду на вказане, відповідач, не встановивши наявність та суму коштів на банківських рахунках позивача та суму грошових коштів у всіх касах позивача, передчасно прийняв оскаржувану постанову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що боржник умисно ухиляється від виконання рішень судів, не надає інформацію про дебіторську заборгованість та не вживає відповідних заходів, ігнорує вимоги державного виконавця.

У даному випадку, державним виконавцем правомірно прийнято постанову про опис та арешт майна від 13.08.2020 відповідно до норм чинного законодавства, так як у оскаржуваній постанові державним виконавцем зазначено щодо кожного описаного об`єкта місце розташування, зазначено площу, реєстраційний номер та інші дані за якими можливо ідентифікувати об`єкт.

При цьому, певні технічні помилки під час оформлення документації не спростовують наявної заборгованості і не можуть нівелювати вчинених процедур виконавцем для реалізації виконання рішень судів.

Оскільки апелянтом не наведено жодного обґрунтування щодо права та законного інтересу на захист якого був направлений позов, тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азот» залишено без задоволення, змінено мотивувальну частину рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року, виклавши її у редакції цієї постанови, у решті судове рішення - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 01 липня 2021 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азот» задоволено частково, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Направляючи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходив з того, що внаслідок помилкового висновку суду апеляційної інстанції щодо неналежного відповідача у справі, з огляду на який перегляд рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог судом апеляційної інстанції не здійснювався, що позбавляє касаційний суд можливості її перегляду та є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий апеляційний розгляд.

Відтак, з огляду на вказані висновки суду касаційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному ВП № 59959397.

У подальшому, вимогою державного виконавця від 21.07.2020 № 59959397/24 зобов`язано директора ПрАТ «Азот» надати до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у триденний термін з моменту надходження вимоги, зокрема: декларацію про доходи та майно боржника, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; інформацію про усі відкриті банківські рахунки ПрАТ «Азот» із зазначенням залишків коштів на рахунках підприємства боржника; письмову розшифровку за усіма видами доходу ПрАТ «Азот» ; копію балансу ПрАТ «Азот» у повному обсязі, з усіма додатками на повним переліком майна підприємства - боржника; детальну інформацію про наявність рухомого та нерухомого майна що належить боржнику на праві власності; копії технічної та правовстановлюючої документації на усе рухоме та нерухоме майно боржника; виписку з касової книги з 01.01.2020 до дати отримання даної вимоги; дані про поточну кредиторську та дебіторську заборгованість, інформацію про випуск цінних паперів, інформацію про кошти та майно, що належить боржнику та перебуває у інших осіб; інформацію про усі земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні боржника та ін. У вимозі наявне попередження про кримінальну відповідальність за невиконання та перешкоджання виконанню судових рішень (а.с.94-99).

Однак, позивачем не було виконано вимогу щодо надання відомостей «про кошти та майно, належні йому від інших осіб».

У свою чергу, 24.07.2020 до відповідача надійшов лист АТ «Сбербанк» у відповідь на вимогу від 03.07.2020, де зазначено, що станом на початок дня 08.07.2020 на ім`я ПрАТ «Азот» в АТ «Сбербанк» відкрито рахунки, залишок на яких « 0». До листа додано виписку за особовими рахунками з 01 жовтня 2018 року до 08 липня 2020 року.

Як наслідок, 29.07.2020 відповідачем прийнято постанову у зведеному виконавчому провадженні № 59959397 про арешт коштів боржника якою накладено арешт на кошти у межах суми 2 385 459 066,81 грн, що перебувають у всіх касах ПрАТ «Азот» та надходять до них.

Того ж дня, 29.07.2020 відповідачем прийнято постанову у зведеному виконавчому провадженні № 59959397 про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук 100 одиниць транспортних засобів, належних боржнику.

У свою чергу, 29.07.2020 відповідачем направлено до Головного управління Національної поліції в Черкаській області подання щодо притягнення до кримінальної відповідальності керівника ПрАТ «Азот» за фактом умисного невиконання рішень суду та незаконних дій щодо майна на яке накладено арешт або яке описано чи належить конфіскації на підставі виконавчих документів, що входять до складу зведеного виконавчого провадження № 59959397.

У поданні зазначено про відсутність коштів на рахунках у банківських установах, що підтверджено відповідями банківських (фінансових) установ, місцезнаходження майна на яке накладено арешт та яке оголошено у розшук боржником державному виконавцю не повідомлено, майно приховується.

Крім того, листом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 07.08.2020 відповідачу повідомлено, що за результатами розгляду подання відповідно до вимог частини першої та четвертої статті 214 КПК України внесено відомості до ЄРДР від 07.08.2020 за № 003050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України.

Враховуючи відсутність коштів позивача у необхідній сумі на відомих відповідачу рахунках, що підтверджено відомостями банків, невиконанням головним бухгалтером постанови про арешт коштів у касах ПрАТ «Азот», відповідачем 13 серпня 2020 року прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та накладено арешт на нерухоме майно: комплекс будівель КОП-331, що розташовано за адресою м. Черкаси, вул. Героїв Холодного яру, 72, реєстраційний номер 01, що складаються з: магазин кулінарія, К107, загальною пл.1451,9 кв.м; їдальня на 200 місць, к105, загальною пл.1912,6 кв.м.; овочесховище на 1000 тон, К105, загальною пл. 651,1 кв.м., де зазначено, що матеріали стін у їдальні - цегла, встановлені металопластикові вікна та двері, будівля ззовні потребує ремонту, будівля овочесховища знаходиться у незадовільному стані та потребує капітального ремонту.

Не погоджуючись з вказаною постановою відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи постанову від 13 серпня 2020 року про опис та арешт майна (коштів) боржника, діяв на підставі повноважень та у спосіб, що визначені Законом України «Про виконавче провадження», обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та розсудливо, та вчинено необхідні дії, що передують зверненню стягнення на майно боржника.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

У відповідності до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У силу вимог частини другої статті 48 Закону №1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною п`ятою вказаної статті 48 встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, що необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

При цьому, згідно із частиною першою та другою статті 52 Закону №1404-VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У той же час, не належать арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (частина третя статті 52 Закону №1404-VIII).

У відповідності до частини п`ятої статті 52 Закону №1404-VIII у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Таким чином, нормами Закону №1404-VIII чітко передбачено порядок звернення стягнення на майно боржника, зокрема порядок стягнення на грошові кошти.

Як свідчать матеріали справи, вимогою державного виконавця від 21.07.2020 № 59959397/24 зобов`язано директора ПрАТ «Азот» надати до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у триденний термін з моменту надходження вимоги, зокрема: декларацію про доходи та майно боржника, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Оскільки позивачем не виконано вимогу щодо надання відомостей «про кошти та майно, належні йому від інших осіб», та згідно отриманого від АТ «Сбербанк» листа від 24.07.2020 залишок коштів становив у розмірі « 0», 29.07.2020 відповідачем прийнято постанову № 59959397 про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук 100 одиниць транспортних засобів, належних боржнику.

У подальшому, враховуючи відсутність коштів позивача у необхідній сумі на відомих відповідачу рахунках, 13 серпня 2020 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Ліани Олегівни прийнято постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у зведеному виконавчому провадженні № 59959397.

З огляду на вказане, відповідачем дотримано послідовність накладення арешту, тобто у першу чергу звернено стягнення на кошти боржника (у касах, на рахунках) та дії щодо рухомого майна (транспортні засоби), і після вчинено відповідні дії спрямованих на виконання судових рішень шляхом накладення арешту на кошти на рахунках у банках та у касах ПрАТ «Азот» прийнято оскаржувану постанову від 13.08.2020.

У силу вимог частини першої статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом прийняття постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника приймається виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (частина друга статті 56 Закону №1404-VIII).

При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 56 Закону № 1404-VIII про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; якщо опису належить транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що законодавцем чітко визначено обов`язкові реквізити, які повинна містити постанова про опис та арешт майна, та арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи, згідно оскаржуваної постанови відповідачем описано та накладено арешт на нерухоме майно: комплекс будівель КОП-331, що розташовано за адресою м. Черкаси, вул. Героїв Холодного яру, 72 , реєстраційний номер 01, що складаються з: магазин кулінарія, К107, загальною пл.1451,9 кв.м; їдальня на 200 місць, к105, загальною пл.1912,6 кв.м.; овочесховище на 1000 тон, К105, загальною пл. 651,1 кв.м., де зазначено, що матеріали стін у їдальні - цегла, встановлені металопластикові вікна та двері, будівля ззовні потребує ремонту, будівля овочесховища знаходиться у незадовільному стані та потребує капітального ремонту.

Тобто, як вірно відзначено судом першої інстанції, у оскаржуваній постанові від 13.08.2020 про опис та арешт майна боржника у зведеному виконавчому провадженні №59959397 зазначено загальну площу описаних приміщень, матеріали стін - цегла.

При цьому, Верховним Судом у постанові від 15.10.2019 у справі № 904/1069/18 зроблено висновок, що не зазначення виконавцем у постанові опису та арешту майна боржника інформації щодо площі кожного приміщення, що є складовою нерухомого майна, не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, позаяк це не свідчить про те, що такими діями виконавця було порушено права чи свободи боржника.

Крім того, оскаржувана постанова містить зазначення суми, що належить стягненню за судовими рішеннями у контексті забезпечення виконання яких відкрито виконавчі провадження, об`єднані у зведене виконавче провадження № 59959397.

При цьому, наведена постанова складена у присутності двох понятих ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які засвідчили вірність викладених у ній відомостей своїми підписами.

Вказане свідчить про безпідставність тверджень позивача про відсутність у оскаржуваній постанові реквізитів, а саме суми, у розмірі якої накладено арешт не зазначено: кількості кімнат (приміщень), їх площі та призначення кожного описаного та арештованого об`єкту нерухомого майна; матеріалу стін за об`єктом магазин-кулінарія та овочесховище, кількості поверхів за кожним описаним об`єктом нерухомості; інформації про підсобні приміщення та споруди за кожним описаним та арештованим об`єктом нерухомого майна.

Також судом першої інстанції вірно звернуто увагу на відсутність доказів щодо надання саме для виконавчої служби на вимогу від 21.07.2020 № 59959397/24 відомостей щодо наявної дебіторської/кредиторської заборгованості контрагентів або пояснення щодо поважності причин невиконання зазначеної вимоги.

У той же час, статтею 54 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до податкових органів, що свідчить про право, а не обо`язок виконавчої служби на звернення з такою інформацією до податкової.

Посилання апелянта на помилковість включення до виконавчого провадження виконавчого листа № 823/1029/17 02.03.2020 у зв`язку із повним виконанням, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказана помилка є технічною, та порушення процедури не повинно породжувати правових наслідків, крім випадків, прямо передбачених законом.

У даному випадку, слід взяти до уваги принцип превалювання змісту над формою, оскільки арешт коштів у касах позивача здійснено на суму ,81 грн згідно постанови від 29.07.2020 у зведеному виконавчому провадженні № 59959397, де відсутній виконавчий лист № 823/1029/17 від 13.12.2017 ВП 55515712.

Слід зазначити, що виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури вчинення певної дії необхідно розуміти не як вимоги до самої дії, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх вчинення. Дефектні процедури, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект робить дії неправомірними. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки під час прийняття певного рішення, що мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Так, у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16 зазначено, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Твердження апелянта щодо не перевірки відповідачем суми коштів на рахунках позивача для виконання рішень судів у сумі необхідній для покриття заборгованості за виконавчими документами, колегія суддів відхиляє, так як згідно з отриманою інформацією від банків АТ «Альфа-банк» (300346), АТ «Укрсиббанк», ПАТ АБ «Укргазбанк» (23697280), АТ «ОТП Банк», АБ «Кліринговий дім» (300647) державним виконавцем було встановлено відсутність коштів у розмірі ,57 грн., для накладення на них арешту.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог шляхом скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азот» - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук