Справа № 380/10589/20
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_2 11.06.2020 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) з такими вимогами:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01 травня по 31 грудня 2013 року; з 01 січня по 30 квітня 2014 року; за червень, вересень, жовтень (включно) 2014 року; з 01 січня по 31 березня 2015 року; за жовтень 2015 року; січень-червень та грудень 2016 року; січень-червень 2017 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01 травня по 31 грудня 2013 року; з 01 січня по 30 квітня 2014 року; за червень, вересень, жовтень (включно) 2014 року; з 01 січня по 31 березня 2015 року; за жовтень 2015 року; січень-червень та грудень 2016 року; січень-червень 2017 року виходячи з грошового забезпечення становим на день звільнення з військової служби.
На обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_2 проходив військову службу за контрактом в Національної гвардії України. Відповідно до наказу командира військової частини №42 від 15.06.2017 звільнений з військової служби; відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №147 від 15.06.2017 з 15.06.2017 виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Позивач стверджує, що за час проходження служби відповідачем індексація його грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась періодично та не в повному обсязі. Позивач вважає протиправними дії відповідача, що виразились у тому, що в період з 01 травня по 31 грудня 2013 року; з 01 січня по 30 квітня 2014 року; за червень, вересень, жовтень (включно) 2014 року; з 01 січня по 31 березня 2015 року; за жовтень 2015 року; січень-червень та грудень 2016 року; січень-червень 2017 року відповідач не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення.
Суд ухвалою від 24.11.2020 відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 та призначив таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 22-23). Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.
Відповідач позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.30-35), просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Постанови №1078, з урахуванням коефіцієнту індексації, прожиткового мінімуму для працездатної особи та розміру грошового забезпечення на відповідні періоди. Відповідач надав довідку про виплачені ОСОБА_1 суми індексації за період з 26.04.2013 по 15.06.2017 (а.с. 38), вказує на відсутність правових підстав для перерахунку індексації.
З огляду на те, що поданих сторонами письмових доказів було недостатньо для встановлення фактичних обставин справи, суд 22.01.2021 постановив ухвалу про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 40-41).
Представник позивача скерував до суду клопотання, в якому вказав на допущену в позові описку щодо вірного написання прізвища позивача « ОСОБА_3 », яке слід читати як « ОСОБА_4 » (а.с.80).
Військова частина НОМЕР_1 скерувала суду додаткове письмове пояснення на позов (а.с. 65-67). Відповідач пояснив, що сума індексації вірно нараховувалась та виплачувалась відповідачем з 2013 року і по 2016 рік. Починаючи з 2017 року індексація грошового забезпечення не виплачувалась відповідачем за відсутності відповідного фінансового ресурсу. Зокрема, відповідач зазначив, що для нарахування індексації та визначення базових місяців керувався постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Порядок №1078). Відповідно до цього Порядку базовим місяцем вважався місяць, в якому відбулося будь-яке підвищення мінімальної зарплат, пенсій, стипендій, виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). З прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати (грошового забезпечення) та інших доходів населення. Після прийняття Постанови №1013 місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячною грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування. Відповідач надав довідку щодо розрахованої суми індексації відповідно до Порядку №1078, в якій детально описав як ОСОБА_1 здійснювалось нарахування індексації грошового забезпечення, зауваживши, що при проведенні розрахунків було визначено базові місяці для нарахування індексації грошового забезпечення: квітень 2013 року, січень 2015 року, серпень 2015 року та січень 2016 року (а.с. 70-73).
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:
ОСОБА_1 26.04.2013 прийнятий на військову службу за контрактом в Національну гвардію України (а.с. 10).
Відповідно до особистих карток на виплачене грошове забезпечення, довідки про сплачені суми індексації за період з 26.04.2013 по 15.06.2017 та довідки про розрахунок суми індексації відповідно до постанови КМУ №1078 від 17.07.2003 за період з 2013 по 2017 рр. (а.с. 10-12, 38, 70-73) ОСОБА_1 , а також повідомлених відповідачем обставин зрозуміло таке:
- у квітні 2013 року ОСОБА_1 зарахований в списки особового складу ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом, його грошове забезпечення в квітні 2013 року склало 1850 грн., тому квітень 2013 року визначений базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення;
- в січня 2015 року відбулось збільшення грошового забезпечення ОСОБА_1 на 1110 грн. (нараховане грошове забезпечення за січень 2015 складало 2960 грн.) в порівнянні до грошового забезпечення квітня 2013 року та перевищило поріг індексації, тому січень 2015 року визначений базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення;
- в серпні 2015 року відбулось збільшення грошового забезпечення ОСОБА_1 на 1002,46 грн. (нараховане грошове забезпечення за серпень 2015 складало 3962,46 грн.) в порівнянні до грошового забезпечення січня 2015 року та перевищило поріг індексації, тому серпень 2015 року визначений базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення;
- в січні 2016 року відбулось збільшення грошового забезпечення ОСОБА_1 на 3292,54 грн. (нараховане грошове забезпечення за січень 2016 складало 7258 грн.) в порівнянні до грошового забезпечення серпня 2016 року та перевищило поріг індексації, для проведення подальшої індексації розрахунок індексу споживчих цін здійснювався із врахуванням січня 2016 року як базового місяця;
- починаючи з січня 2017 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась і не виплачувалася з причини відсутності фінансових ресурсів.
Відповідно до наказу №42 від 15.06.2017 ОСОБА_1 звільнений з військової служби через систематичне невиконання умов контракту; наказом командира ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України №147 від 15.06.2017 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 9).
ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_2 із заявою, просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження ним служби за такі періоди: травень - грудень 2013 року; січень квітень, червень, вересень, жовтень 2014 року; січень-березень, жовтень 2015 року; січень-червень, грудень 2016 року; січень-червень 2017 року (а.с. 13).
Листом №50/02/32-1535 від 22.10.2020 ВЧ НОМЕР_1 надала заявнику відповідь на його звернення, зазначивши, що індексація грошового забезпечення у період з травня 2013 по червень 2017 нараховувалась та виплачувалась в межах та розмірах визначених законодавством, підстави для перерахунку індексації відсутні (а.с. 14).
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII. Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Згідно з статтею 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в статті 12 Закону №2011-XII. Так, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Стаття 4 Закону №1282-XII визначає підстави для проведення індексації. Згідно з частиною першою статті 4, в редакції від 02.12.2012, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинність з 01.01.2016, внесені зміни у частину першу статті 4 Закону №1282-XII цифри "101" замінити цифрами "103".
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга четверта статті 4 Закону №1282-XII).
Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).
Відповідно до норм статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 11 Порядку №1078, в редакції від 21.06.2012, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078, в редакції від 21.06.2012, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Для проведення подальшої індексації або здійснення чергового підвищення доходів випереджаючим шляхом обчислення індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком починаючи з наступного за базовим місяця.
09.12.2015 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013). Ця постанова набрала чинності 15.12.2015 та відповідно до пункту 6 цієї постанови застосовується з 01.12.2015.
Відповідно до пункту 3 Постанови №1013 міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів необхідно було вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року. Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.
Постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 до Порядку №1078 внесені зміни, пункт 5 викладено в новій редакції:
« 5. У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4.
У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.
Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.
Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5.
У разі коли індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевищив 10 відсотків, Кабінет Міністрів України приймає рішення про підвищення тарифних ставок (окладів) працівникам бюджетної сфери, органам державної влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів з урахуванням суми індексації, яка складається на момент підвищення.
Працівникам підприємств i організацій, які перебувають на госпрозрахунку, підвищення заробітної плати у зв`язку із зростанням рівня інфляції провадиться у порядку, визначеному у колективних договорах, але не нижче норм, визначених Законом України Про індексацію грошових доходів населення та положень цього Порядку.».
Постановою Кабінету Міністрів України №77 від 11.02.2016 внесені зміни в абзац другий пункту 11 Порядку №1078, цифри 101 замінено цифрами 103. Ці зміни, відповідно до пункту 2 Постанови КМУ №77 від 11.02.2016, застосовуються з 1 січня 2016 року.
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Згідно з пп.2) пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду:
« […] 24. Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі. 25. У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. 26. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.07.2019 у справі №240/4911/18 та від 07.08.2019 у справі № 825/694/17. 27. Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог. 28. Верховний Суд відхиляє доводи заявника про те, що у 2016 - 2017 роках кошти на виплату індексації грошового забезпечення головним розпорядником коштів не виділено, а тому відповідач діяв правомірно. Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі […]», постанова від 23.10.2019 у справі №825/1832/17;
- « 32. […] Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі. 33. Також Верховний Суд звертає увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин», постанова від 07.08.2019 у справі №825/694/17.
При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:
нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено здійснення індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
Індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Отже, важливим елементом алгоритму нарахування індексації є термін (так званий «базовий» місяць), від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, оскільки нарахування індексації розпочинається після досягнення цим індексом певного значення у відсотках (так званого порогу), визначеного законом. Так, індексація грошових доходів населення починає нараховуватися, коли зростання індексу споживчих цін перевищує:
- 101 відсоток за період до 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII в редакції, що діяла до 01.01.2016);
- 103 відсотки за період після 01.01.2016 (частина перша статті 4 Закону №1282-XII зі змінами, внесеними Законом №911-VIII від 24.12.2015, який набрав чинності 01.01.2016).
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що діяла до 01.01.2016, базовим місяцем для нарахування індексації вважався місяць, в якому відбулася одна із подій:
(1) підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, або
(2) зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.
При цьому місяць, у якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, якою були внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку №1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок здійснення індексації, оскільки «базовим» (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру.
ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом з 26.04.2013 по 15.06.2017 включно.
Відповідно до чинної на момент прийняття позивача на військову службу редакції пункту 5 Порядку №1078 місяць його зарахування до списків військової частини (квітень 2013 року) правильно визначений відповідачем як «базовий» місяць, від якого слід обчислювати зростання індексу споживчих цін до досягнення ним порогу (101%), а з наступного місяця (після досягнення цього порогу) слід нараховувати та виплачувати індексацію грошового забезпечення. При цьому підвищення грошового забезпечення позивача (в тому числі за рахунок зростання будь-якої його складової) було підставою вважати місяць, у якому відбулося підвищення, базовим та, як наслідок, наново розпочинати процедуру обчислення з наступного місяця.
Відповідач надав суду підтверджуючі документи (а.с. 38, 70-72) про те, що в період з квітня 2013 року по серпень 2015 року кілька разів істотно збільшувався розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , тому змінювався «базовий» місяць (січень 2015 року, серпень 2015 року) для нарахування індексації, наново розпочиналося обчислення зростання індексу споживчих цін до досягнення ним порогу 101%, а після досягнення цього порогу здійснювалося нарахування індексації до чергового зростання грошового забезпечення і т.д. Суд перевірив наведені відповідачем розрахунки індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 та не встановив помилок щодо нарахування позивачу індексації за період з квітня 2013 по грудень 2015 року включно.
Позивач у своєму виступі не зміг пояснити/аргументувати суду, а в позовній заяві відсутнє доводи, які б спростували наведені відповідачем розрахунки. За таких обставин суд дійшов висновку, що доводи позивача не доводять помилковості дій відповідача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з квітня 2013 по грудень 2015 року, тому в задоволенні позовних вимог за цей період слід відмовити з мотивів їх безпідставності.
Відповідно до розрахунків відповідача за період з січня 2016 року по червень 2017 року, грошове забезпечення ОСОБА_1 в січні 2016 року збільшилось на 3295,54 грн. порівняно із січнем 2015 року, тому відповідач визначив січень 2016 року як базовий місяць для нарахуванні індексації грошового забезпечення.
Суд відхиляє цей аргумент відповідача з огляду на таке:
За період проходження ОСОБА_1 військової служби розмір його окладу не змінювався та становив 530 грн., що підтверджується наданими відповідачем довідками та розрахунками. В грудні 2015 року не відбулось підвищення посадового окладу військовослужбовця позивача, а зростання грошового забезпечення ОСОБА_1 відбувалося за рахунок підвищення сум додаткових виплат (премія, додаткова грошова винагорода тощо). Оскільки пункт 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013, що діяв з 01.12.2015, пов`язував початок обчислення зростання індексу споживчих цін з місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, то підстави визначати січень 2016 року «базовим» місяцем відсутні.
Суд при прийнятті рішення враховує, що розмір посадового окладу за посадою позивача встановлений ще 07.11.2007 постановою КМУ №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32; схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23; схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.
Постанова №1294 набрала чинності 01.01.2008. Таким чином, в контексті нової редакції Порядку №1078 саме січень 2008 року слід вважати «базовим» місяцем для обчислення з 01.01.2016 індексації грошового забезпечення позивача, оскільки в цей місяць востаннє підвищувалися посадові оклади військовослужбовців. Внаслідок невірного визначення «базового» місяця відповідач здійснював (а.с. 38) нарахування індексації позивачу за 2016 рік у заниженому розмірі. Отже, сума індексації за цей період повинна бути перерахована з урахуванням січня 2008 року як «базового» місяця.

В період з січня 2017 року по дату звільнення позивача з військової служби (15.06.2017) відповідач не здійснював нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з причини відсутності фінансових ресурсів для виплати цієї складової грошового забезпечення військовослужбовців. Суд враховує, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовця є однією з державних гарантій щодо оплати праці, тому така підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, при цьому не повинна ставитись в залежність від бюджетних асигнувань відповідача. Оскільки відповідач не провів нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за період починаючи з січня 2017 року і по червень 2017 року, тому повинен був вчинити ці дії слід при звільненні військовослужбовця, - тобто до виключення його із списків особового складу військової частини. Оскільки відповідач такі дії не вчинив, суд кваліфікує цю ситуацію як протиправну бездіяльність відповідача. Разом з тим, у наданих суду поясненнях визнає необхідність проведення такого нарахування (а.с.73), проте помилково здійснює його з урахуванням січня 2016 року (а не січня 2008 року) як «базового» місяця.

Підсумовуючи свої міркування суд дійшов висновку, що для відновлення права позивача на отримання індексації грошового забезпечення у встановленому законом розмірі ВЧ НОМЕР_1 повинна нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року із застосуванням при обчисленні січня 2008 року як «базового» місяця.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого:

відповідно до норм статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Суд не здійснює розподіл судових витрат відповідно до норм статті 132 КАС України, оскільки позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору у цьому спорі.

Позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 2700 грн. Позивач надав суду такі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання правової допомоги №01/10/20 від 01.10.2020, акт приймання-передачі наданих послуг від 05.11.2020, квитанція до прибуткового касового ордера №17 від 05.11.2020 на суму 2700 грн. (а.с. 15-18).

Відповідач, ВЧ НОМЕР_1 , вважає розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката (2700 грн.) значно завищеним та неспівмірними зі складністю справи (а.с. 32-34), просить зменшити розмір понесених витрат на правову допомогу зменшити.

Оцінюючи клопотання позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить із таких міркувань:

приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд проаналізував звіт адвоката (акт приймання-передачі наданих послуг) про час, оплачений позивачем (вивчення матеріалів та підготовка заяви до ВЧ НОМЕР_1 від 05.10.2020 про виплату індексації грошового забезпечення 0,7 год., - підготовка позовної заяви до ВЧ НОМЕР_1 про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення 2 год, та вартість послуг адвоката (одна година - 1000 грн.).

Оцінюючи характер наданої адвокатом Горбай Р.С. правової допомоги відповідно до згаданого акту приймання-передачі наданих послуг суд враховує, що підготовка адвокатом та надсилання заяви до ВЧ НОМЕР_1 від 05.10.2020 про виплату індексації грошового забезпечення не пов`язано з розглядом цієї справи. Спір щодо правомірності дій відповідача виник вже після відмови відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення. Суд враховує право позивача скористатись допомогою адвоката для підготовки та скерування тої чи іншої заяви/запиту, а також нести на це витрати, однак суд не вважає ці витрати пов`язаними з розглядом цієї судової справи.

Суд враховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд вважає, що покладені на відповідача судові витрати повинні бути співмірними з сумою коштів, що підлягають сплаті в якості судового збору за розгляд цього спору професійним суддею. Підсумовуючи свої міркування суд вважає справедливим відшкодування відповідачу його судових витрат на правничу допомогу у сумі 908 грн., тобто в розмірі суми судового збору, що підлягає сплаті за розгляд адміністративним судом позовних вимог фізичної особи немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування ОСОБА_1 індексації за період з січня 2016 року по червень 2017 року із застосуванням базового місяця січня 2016 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по червень 2017 року з застосуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 05.07.2021.

Суддя Москаль Р.М.