Справа № 240/21949/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по листопад 2018 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по листопад 2018 року, з урахуванням вимог пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що до 31 серпня 2020 року він проходив у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира частини з безпеки. Разом з тим позивач стверджує, що виплата йому грошового забезпечення проводилася військовою частиною НОМЕР_1 не в повному обсязі, зокрема, за період проходження служби з січня 2016 року по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась. Позивач вказує, що в звертався до відповідача із заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за вказаний період. Однак, відповідач листом від 13.11.2020 №350/122/7/2802 відмовив йому у виплаті індексації у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на її виплату протягом вказаного періоду. Вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому індексації грошового забезпечення протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
24 грудня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому військова частина НОМЕР_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи таку позицію, відповідач зазначив, що індексація грошового доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг. Разом з тим, 01 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України на підставі протокольного рішення Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 3 було значно збільшено (майже на 100 %) за рахунок збільшення розмірів преміювання, яке має постійний характер. Натомість позивач не надав жодних доказів, що в спірний період грошове забезпечення не надавало йому можливості забезпечувати належні умови життя. Крім того, відповідач зазначив, що згідно з частиною 6 статті 5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Також, обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати ОСОБА_1 в спірний період індексації грошового забезпечення військова частина НОМЕР_1 зазначила, що були відсутні визначені статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" обставини для нарахування індексації, оскільки індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації в розмірі 103 відсотки. Крім того, військова частина НОМЕР_1 керувалась роз`ясненням директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2, яким було визначено не нараховувати індексацію грошового забезпечення до окремого роз`яснення. Враховуючи вищезазначене, військова частина НОМЕР_1 просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі (а.с.20-22).
Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді заступника командира частини з безпеки військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 07 серпня 2020 року №97, підполковника ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с.7).
Натомість, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31 серпня 2020 року №193 позивача, починаючи з 31 серпня 2020 року було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом із зазначеного наказу, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.8).
Вважаючи, що в період проходження служби військова частина НОМЕР_1 не в повному обсязі виплачувала його грошове забезпечення на яке він мав право, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2014 по 16.10.2020.
У відповідь на вказану заяву військова частини НОМЕР_1 надіслала ОСОБА_1 лист від 13.11.2020 №350/122/7/2802, в якому повідомила, що в періоди з 01.01.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.03.2018 по 16.10.2020 індексація грошового забезпечення йому була нарахована та виплачена в повному розмірі. Натомість в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на її виплату. Крім того, військова частина НОМЕР_1 зазначила, що згідно роз`ясненням Департаменту фінансів МО України від 26.03.2018 №248/1485 у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 не було.
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по листопад 2018 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
З наявних у матеріалах справи карток особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2016-2018 роки вбачається, що в період з 01.01.2016 по 30.11.2018 включно індексація грошового забезпечення позивачу не виплачувалась (а.с.12-14).
Преамбулою Закону України від 03.07.1991 №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII) встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Приписами статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Статтею 6 Закону №1282-XII передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).
Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1)підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .
В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Про те, як вже зазначалося, позивачу за період з 01.01.2016 по 30.11.2018 індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.
Щодо доводів відповідача про те, що виплата позивачу індексації грошового забезпечення не проводилась у зв`язку відсутністю у вказаний період фінансових ресурсів для її виплати, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
З огляду на вищевикладене, складна фінансово-економічна ситуація в державі жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.
Таким чином, посилання відповідача на відсутність коштів для виплати індексації судом не приймається до уваги, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 та від 26.03.2018 №248/1485, оскільки роз`яснення не є нормативно-правовими актами, натомість відповідач має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до таких посилання відповідача як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача та не приймає їх до уваги.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.
Разом з тим, підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
З наведено вбачається, що для визначення наявності у особи права на отримання індексації заробітної плати (грошового забезпечення) в тому чи іншому місяці визначальними є два взаємопов`язаних показника: базовий місяць та коефіцієнт індексації.
Базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів). Натомість, коефіцієнт індексації заробітної плати обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом.
Згідно з п. 5 Порядку № 1078 коефіцієнт індексації починають розраховувати з місяця, наступного за базовим місяцем.
Розрахунок коефіцієнта індексації заробітної плати ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації (103 %).
Таким чином, у місяці коли коефіцієнт індексації заробітної плати перевищить поріг інфляції в 103 % у особи виникає право на отримання індексації.
Судом безспірно встановлено, що з 01.03.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" позивачу було підвищено розмір посадового окладу.
Таким чином, з огляду на положення Порядку №1078 базовим місяцем для визначення у позивача права на отримання індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 30.11.2018 є березень 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулося підвищення посадового окладу позивача.
На підставі офіційних даних Держстату щодо індексів споживчих цін, судом було безспірно встановлено, що в період з 01.03.2018 по 30.11.2018 для осіб, в яких базовим місяцем є березень 2018 року, коефіцієнт індексації заробітної плати не перевищував порогу індексації.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність у позивача в період з 01.03.2018 по 30.11.2018 права на отримання індексації грошового забезпечення у зв`язку з тим, що величина індексу споживчих цін цей період не перевищила поріг індексації в розмірі 103 відсотка, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 не підлягають задоволенню.
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що військова частина НОМЕР_1 протиправно не нараховувала та не виплачувала позивачу індексацію грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а тому бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 є протиправною.
Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України суд вважає за необхідне зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У силу чч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на те, що відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів підтверджено наявність законних й обґрунтованих підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютий 2018 року включно.
Зобов`язати військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютий 2018 року включно.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович