Справа № 240/1755/21
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/1755/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Токаревої М.С.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулося з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії ГУПФУ в Житомирській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії»;

- зобов`язати ГУПФУ в Житомирській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії», зарахувавши період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення (зона III) з 01 липня 1989 по 28 листопада 2017 року з 11 лютого 2020 (з моменту звернення) .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне.

Позивач має статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зоні гарантованого добровільного відселення 3 категорії. З 1 липня 1989 року по 28.11.2017 проживав в м.Коростень, а тому має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії».

Ухвалою суду від 15.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26 березня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Вважає, що позовні вимоги безпідставні оскільки, станом на 01.01.1993 року період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 8 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення відповідної пенсії.

Судом встановлено, що позивач має статус громадянина, який постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зоні гарантованого добровільного відселення 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 24.03.1993. Проживав в зоні гарантованого добровільного відселення з 1 липня 1989 року по 28.11.2017 м.Коростень, що підтверджується довідкою виконкому Коростенської міської ради від 31.01.2020 та довідкою Коростенської міської ради від 10.09.2019 №1407. Зазначені обставини також підтверджуються актом засвідченим керівником ОСН-Спілки голів ОБК від 10 вересня 2019 року №1407.

11.02.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії».

Рішенням відповідача від 19 лютого 2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії».

Відмова відповідача мотивована тим, що станом на 01.01.1993 року період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 8 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення відповідної пенсії.

Спірні правовідносини регулюються Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії».

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії» , особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсія призначається із зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Позивач посилається на те, що єдиною підставою для відмови стала відсутність підтверджуючих документів про факт проживання або роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Судом встановлено, що підставою відмови у призначенні відповідної пенсії позивачу стало відсутність необхідних 3-х років станом на 1 січня 1993 року проживання у відповідній зоні.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що при винесенні рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, відповідач помилково вирахував строк проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, 2 роки 8 місяців 20 днів, станом на 1 січня 1993 року, оскільки зазначений строк становить 3 роки 6 місяців.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що проживання у відповідній зоні підтверджується свідоцтвом про шлюб, оскільки зазначене свідоцтво лише підтверджує реєстрацію шлюбу, а не проживання позивача в м.Коростень.

Враховуючи наведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 - 4 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до копії прибуткового касового ордеру №02-02-2021 від 02.02.2021 на оплату виконаних адвокатом робіт загальна вартість робіт/послуг професійної правничої допомоги складає 3000,00 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: договір від 02 лютого 2020 року про надання правової допомоги, ордер, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 05.02.2021.

Отже, витрати позивача на професійну правничу допомогу дійсно мали місце та підтверджуються належними і допустимим доказами.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем будь-яких заперечень щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не заявлено.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги при розгляді даної адміністративної справи в суді підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Беручи до уваги задоволення позову та приписи ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 6, 19, 73-76, 242-246, ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м.Житомир, ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської аварії», зарахувавши період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення (зона III) з 01 липня 1989 по 28 листопада 2017 року з 11 лютого 2020 (з моменту звернення).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу 3000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева