Справа № 1.380.2019.001684
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.001684 пров. № А/857/7427/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір Інжирінг» на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року про забезпечення позову (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір Інжирінг» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови про накладення штрафу та подано заяву про забезпечення позову, в якій просило зупинити стягнення на підставі постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 26.02.2019 № ЛВ 0176/460/НД/АВ/ФС-1 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 83460,00 грн до набрання законної сили судовим рішенням у справі №1.380.2019.001684.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» оскаржило його в апеляційному порядку і просить скасувати ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що попри скасовані заходи забезпечення позові у зв`язку з неналежним виконанням представником апелянта (позивача) своїх процесуальних обов`язків, підстави забезпечення позову не зникли, оскільки виконання органами виконавчої служби оскаржуваної постанови від 26.02.2019 в ході процедури виконавчого провадження, зокрема у спосіб накладення арешту на рахунки апелянта (позивача), призведе до повної зупинки діяльності підприємства, невиплати заробітної плати найманим працівникам та невиконання своїх обов`язків перед іншими суб`єктами господарювання.

Відповідно до п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби. Згідно зі ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених п.1, 4, 6, 8, 11 ч. 1 ст.34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених п. 2, 3 і 5 ч. 1 ст.34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого п.10 ч. 1 ст.34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Отже, статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено зупинення виконавчого провадження на підставі оскарження постанов суб`єкта владних повноважень про накладення штрафів у судовому порядку, у зв`язку з чим до набрання рішення суду законної сили у даній справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, оскільки на дату звернення до суду з заявою існує реальна можливість початку державним виконавцем примусового виконання оскаржуваної постанови.

З системного аналізу наведених правових норм, апелянт вважає, що після відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно зупинення виконавчих дій можливе лише на підставі рішення суду. У разі відсутності такого, арештовані кошти підлягають зарахуванню на рахунки, відкриті головними територіальними управліннями юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, відділами державної виконавчої служби в органах, що здійснюють казначейське обслуговування. У разі недостатності коштів звертається стягнення на майно боржника та в подальшому здійснюється його реалізація.

З урахуванням викладеного вважає, що примусове виконання оскаржуваної постанови про накладення штрафу до вирішення спору по суті може призвести до заподіяння шкоди інтересам заявника та негативних наслідків у вигляді звернення стягнення на кошти, майно тощо, накладення заборони розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або обмеження у користуванні таким майном. При цьому, без вжиття заходів забезпечення позову у разі задоволення позовних вимог усунути такі негативні наслідки буде неможливо або для цього необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Врахуванню підлягають також принципи, викладені у Рекомендаціях NR (89)8 про тимчасовий захист у адміністративних справах, прийнятих Комітетом Міністром Ради Європи 13.09.1989, в якій міститься заклик до компетентних судових органів у разі, якщо виконання адміністративного рішення може завдати значної шкоди приватним особам, на яких воно спрямоване, ужити належні заходи тимчасового захисту.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держпраці у Львівській області просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного заходу забезпечення позову іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Суд першої інстанції вірно врахував, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Ухвалою суду від 25.04.2019 заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову від 23.04.2019 задоволено повністю. Зупинено стягнення на підставі постанови Головного управління Дежпраці у Львівській області від 26.02.2019 року № ЛВ 0176/460/НД/АВ/ФС-1 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір Інжиніринг» штрафу уповноваженими посадовими особами в розмірі 83460,00 грн. до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 1.380.2019.001684.

Ухвалою судді від 19.12.2019 року заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року, скасовано.

Суд першої інстанції вірно вважав, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки предметом спору є визнання протиправним і скасування постанови і суд буде такій надавати оцінку відповідно до обставин на час його прийняття, а предметом забезпечення про яке вказує позивач є заборона вчинення дій, після прийняття спірної постанови, а відтак, враховуючи принцип співмірності та співвідношення прав вірно вважав, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки наслідком такого рішення суду може бути лише чинність або не чинність спірного рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвалення відповідає нормам процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір Інжирінг» залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року про забезпечення позову по справі № 1.380.2019.001684 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

В.Я. Качмар

повний текст складено 08.07.2021