Справа № 480/2195/21
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2021 року Справа №480/2195/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Усенко І.М.,
представника позивача - Шкриль Л.Г.,
представника відповідача - Реви О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом селянського (фермерського) господарства "Фазенда" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Відділу у Лебединському районі, відділу адміністративних послуг Управління "Центр надання адміністративних послуг" Виконавчого комітету у Лебединському районі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що 05.02.2021 голова господарства звернулась до відділу адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединського району Сумської області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. Позивачем отримано відповідь, яка була надана відділом у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області Управлінню Центр надання адміністративних послуг. Цим листом повідомлено, що технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки повертається заявнику ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що що з такою заявою має звернутися ОСОБА_2 , якому було видано акт про право постійного користування земельною ділянкою за рішенням районної державної адміністрації від 29.05.1996 № 167. Таке дії відповідача вважає протиправними.
ОСОБА_2 отримав земельну ділянку площею 50 га у постійне користування для ведення селянського фермерського господарства за розпорядженням голови районної державної адміністрації № 227 від 30.07.1996. ОСОБА_2 було створено селянське фермерське господарство Фазенда. На момент отримання земельної ділянки та створення господарства був чинним Земельний кодекс Української РСР, яким передбачалось право постійного користування земельною ділянкою для таких потреб. У відповідності до діючих нормативних актів право постійного користування земельною ділянкою ОСОБА_2 було посвідчено державним актом. Крім того, на момент створення СФГ Фазенда такі правовідносини були врегульовані законом України Про селянське (фермерське) господарство. Земельні ділянки фізичними особами отримувались у власність чи у користування саме для створення селянського фермерського господарства. Наявність у засновника права на земельну ділянку була однією з умов для реєстрації господарства як юридичної особи. Після такої реєстрації користувачем земельної ділянки стає фермерське господарство, а не його засновник. З моменту реєстрації позивача відбулась фактична заміна користувача земельної ділянки, яку було надано у постійне користування ОСОБА_2 .
Засновник СФГ Фазенда помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент звернення з заявою ОСОБА_1 . Була головою господарства та мала повноваження звертатися з такою заявою від імені господарства.
Підстави для відмови у реєстрації земельної ділянки наведені у законі України Про Державний земельний кадастр. Підстави повернення документів, викладені відповідачем у листі, законом не передбачені. Просить визнати дії відділу у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області по відмові в реєстрації земельної ділянки неправомірними. Зобов`язати відділ адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради вчинити дії по реєстрації земельної ділянки за СФГ Фазенда
Відповідач відділ адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що реєстрація земельних ділянок здійснюється державними кадастровими реєстраторами за місцем їх розташування. Відповідно до вимог закону України Про адміністративні послуги - адміністративні послуги надаються суб`єктами їх надання безпосередньо або через центри наданні адміністративних послуг. Відповідно до меморандуму про співробітництво між ГУ Держгеокадастру у Сумській області та Лебединською міською радою у разі подання до відділу управління ЦНАП заяви та документів, необхідних для отримання адміністративних послуг, такі документи протягом робочого дня передаються суб`єкту надання адміністративної послуги. Відділ управління ЦНАП є лише посередником між позивачем та другим відповідачем щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок. Не має повноважень для проведення державної реєстрації земельної ділянки за заявою СФГ Фазенда. Просить у задоволенні вимог в частині зобов`язання відділу вчинити дії відмовити.
У судовому засіданні представник позивача та представник відповідача - відділу адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради вимоги та заперечення підтримали із зазначених підстав. Представник відповідача - відділу у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що за розпорядженням голови Лебединської РДА від 29.05.1996 ОСОБА_2 у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства надано земельну ділянку площею 50 га , яка розташована на території Межирицької сільської ради народних депутатів. Ця обставина підтверджується копією державного акту та не заперечується відповідачами (а.с. 16). Селянське (фермерське) господарство зареєстровано Глущевським О.М. 30.07.1996 (а.с. 26, 42). Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).
05.02.2021 ОСОБА_1 звернулась до державного кадастрового реєстратора відділу у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. До заяви додано технічну документацію із землеустрою. Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є керівником СФГ Фазенда (а.с. 11-24). Заява подана через відділу адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради.
Відділом у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області листом без номеру та дати повідомлено відділу адміністративних послуг Управління ЦНАП виконавчого комітету Лебединської міської ради повернуто заяву позивача та додані документи. Зазначено, що у відповідності до ст. 24 п. 3 закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника (а.с. 25). За твердженням позивача ним ніякого рішення чи відповіді на заяву з відділу ГУ Держгеокадастру у Сумській області не отримано. Відповідачами такі твердження ніякими доказами не спростовано.
Порядок ведення Державного земельного кадастру врегульовано законом України "Про Державний земельний кадастр" та "Порядком ведення земельного кадастру", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051 (далі Порядок).
Відповідно до ст. 1 ч. 1 закону України Про Державний земельний кадастр Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Закон України Про Державний земельний кадастр набув чинності з 01.01.2013. Право ж постійного користування земельною ділянкою у ОСОБА_2 , виникло у 1996 році. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005, справа N 1-17/2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення п.6 р.Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди. При цьому Конституційний Суд України зазначив, що видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні в разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених законодавством.
За загальним правилом, встановленим ст. 24 ч. 3 закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву); власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв); особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця. Разом з тим, відповідно до вимог п. 2 Розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або особи, якій надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що розробляється для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з метою передачі її в оренду в порядку управління спадщиною, або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові за результатами касаційного розгляду справ № 922/989/18 (провадження № 12-205гс19) згідно із ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року, на момент створення селянського фермерського господарства) право постійного користування землею посвідчувалось державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. На момент надання земельної ділянки фізичній особі на праві постійного землекористування для ведення СФГ фона надавалась не як громадянину України, а як спеціальному суб`єктові - голові створюваного селянського (фермерського) господарства. Законодавством, чинним на момент створення СФГ, було передбачено одержання земельної ділянки як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності СФГ як юридичної особи. Водночас одержання громадянином державного акта, яким посвідчувалося право на земельну ділянку для ведення СФГ, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації СФГ. Тобто закон не передбачав права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ. Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у статті 42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення. Ураховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України. Після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства. Велика Палата Верховного Суду вважає, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.
Відповідно до ст. 13 ч. 4 закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Тобто, такі висновки Верховного Суду є обов`язковими для відповідача - відділу у Лебединському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області, який є суб`єктом владних повноважень при виконанні покладених на нього функцій. За таких обставин висновки відповідача про звернення з заявою неналежного суб`єкта є безпідставними.
Відповідно до ст. 9 закону України Про Державний земельний кадастр внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.
Відповідно до п. 6 п.п.2 Порядку до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в м. Києві та Севастополі) належить здійснення реєстрації заяв про державну реєстрацію земельної ділянки.
Відповідно до ст. 24 ч.ч. 5 закону України Про Державний земельний кадастр державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (редакція закону на момент виникнення правовідносин) є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Відповідно до п. 111 Порядку за результатами перевірки відповідності поданих документів вимогам Порядку, державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77 - 85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.
З наведених норм вбачається, що розгляд заяви про реєстрацію земельної ділянки здійснюється виключно державним кадастровим реєстратором. За результатами розгляду ним здійснюється реєстрація земельної ділянки або приймається рішення про відмову у такій реєстрації за встановленою формою з підстав, виключний перелік яких визначений законом та Порядком. Дослідженими судом доказами не підтверджується прийняття державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у Сумській області відділ у Лебединському районі рішень за заявою позивача. Лист на адресу відділу адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради за змістом та формою не є рішенням державного кадастрового реєстратора у розумінні закону України Про Державний земельний кадастр та Порядку ведення земельного кадастру. За таких обставин, суд вважає, що відповідачем заява про реєстрацію земельної ділянки СФГ Фазенда не була розглянута у встановленому порядку і такі дії є протиправними. Для ефективного захисту прав, позивача від порушень з боку відповідача, керуючись вимогами ст. 9 ч. 2 КАС України, суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Сумській області відділ у Лебединському районі розглянути заяву СФГ Фазенда про державну реєстрацію земельної ділянки від 05.02.2021 та прийняти рішення у межах компетенції у порядку та у спосіб, встановлений законодавством, з урахуванням висновків суду.
Як було зазначено, виключними повноваженнями розгляду заяв про державну реєстрацію земельної ділянки та прийняття рішення про таку реєстрацію або про відмову у реєстрації наділені державні кадастрові реєстратори. Відповідач відділу адміністративних послуг Управління Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лебединської міської ради у своєму складі державних кадастрових реєстраторів не має та не наділений повноваженнями вчиняти дії по реєстрації земельної ділянки, як того вимагає позивач. Суд вважає, що позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Сумській області відділ у Лебединському районі судовий збір, сплачений при зверненні до суду, у розмірі 2270 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов селянського (фермерського) господарства "Фазенда" до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Відділ у Лебединському районі, відділу адміністративних послуг Управління "Центр надання адміністративних послуг" Виконавчого комітету у Лебединському районі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відділу у Лебединському районі при розгляді заяви селянського (фермерського) господарства "Фазенда" про реєстрацію земельної ділянки. Зобов`язати повторно розглянути заяву про державну реєстрацію земельної ділянки від 05.02.2021 та прийняти рішення в порядку та у спосіб, встановлені законом України "Про Державний земельний кадастр".
У задоволенні вимог про зобов`язання відділу адміністративних послуг Управління "Центр надання адміністративних послуг" Виконавчого комітету Лебединської міської ради вчинити дії по реєстрації земельної ділянки за адресою: Межирицька сільска рада Лебединського району Сумської області відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.06.2021.

Суддя О.В. Соп`яненко