Справа № 480/3804/20
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 р.Справа № 480/3804/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції А.Б. Діска) від 19.10.2020 року по справі № 480/3804/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Головного управління Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року в частині відмовити позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з 30 % втратою професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини, оформлене протоколом № 364/975, затверджене 10.04.2020 командувачем Національної гвардії України генерал - лейтенантом ОСОБА_2 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно подати комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року, документи щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з 30 % втратою професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України в особі комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу допомоги у зв`язку з 30 % втратою професійної працездатності, у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позову зазначив, що після проходження військової служби за контрактом в Національній гвардії України згідно з наданою довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА № 121820, виданої Сумським обласним центром медико-соціальної експертизи Обласною MCEК № 1, позивачу 27.02.2020 встановлено 30 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Відповідачем своєчасно не надано направлення на МСЕК, в наслідок чого комісією Головного управління Національної гвардії України протиправно прийнято рішення, оформлене протоколом №364/975 від 10.04.2020, яким запропоновано не здійснювати позивачу призначення та виплату одноразової грошової допомоги за встановлені 30% втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Не погоджуючись із правомірністю вказаного рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинами справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх необґрунтованість. Зазначив, що саме відповідач не надав суду поважності причин зволікання з направленням позивача на МСЕК, а тому на позивача не можуть бути покладені негативні наслідки встановлення втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини мало місце за межами тримісячного терміну після його звільнення з військової служби.

Відповідачі надали до суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили відмовити в її задоволенні.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиви на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено під час розгляду справи, що позивач проходив військову службу за контрактом в Національній гвардії України з 05.11.2015 і наказом командувача національної Гвардії України від 06.09.2019 № 160 о/с позивача звільнено в запас без права носіння військової форми одягу, та направлено його на військовий облік до Сумського ОМВК м. Суми, з 16.09.2019.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.09.2019 №186 позивача було звільнено та виключено зі списків особового складу військової частини з 16.09.2019 року. (а.с. 23-24, 78-79).

На лист від 11.02.2020 № 11-85 Військовою частиною НОМЕР_1 видано направлення від 14.02.2020 № 40/57/30-606, яким позивач направляється з метою проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності (а.с. 31).

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 10 ААА № 121820, виданої Обласним комунальним закладом "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи", за результатами огляду позивачу 27.02.2020 встановлено 30 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом батьківщини (а.с.29-30).

27.02.2020 позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з частковою втратою працездатності на 30 % внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 76).

16.03.2020 Військовою частиною НОМЕР_1 до командувача Національної гвардії України направлено лист з додатками про можливість виплати одноразової грошової допомоги позивачу (а.с. 74-93).

Рішенням комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб звільнених з військової служби, що сталися після 01.01.2014, оформленим протоколом № 364/975 від 10.04.2020 вирішено не здійснювати позивачу призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з 30 % втратою професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Рішення відповідача обґрунтовується тим, що відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби. При цьому, з дати звільнення з військової служби ОСОБА_1 до дати встановлення йому 30 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, минуло більше ніж три місяці.

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки втрата професійної працездатності була встановленабільш ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно дост.41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втратипрацездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних,які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановленихЗаконом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі Закон №2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст.16 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, прийнятою відповідно до п.2 ст.16-2 та п.9 ст.16-3 Закону №2011-XII, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язанихта резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975).

Відповідно до п. 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

Згідно з п.12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно п.3 Постанови № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на підтвердження ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, особа, звільнена з військової служби, має подати до уповноваженого органу довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення відсотка втрати працездатності. При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у такої особи з дати, зазначеної у цій довідці.

Натомість, після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця не виникає.

За матеріалами справи встановлено, що позивача 16.09.2019 було звільнено та виключено зі списків особового складу військової частини, а 27.02.2020 Обласним комунальним закладом "Сумський обласний центр медико-соціальної експертизи" було видано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, відповідно до якої позивачу встановлено 30 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини.

Тобто, встановлення позивачу 30 % втрати професійної працездатності у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини мало місце за межами тримісячного терміну після його звільнення з військової служби.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача не виникло.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 несвоєчасно видано направлення з метою проведення медико-соціальної експертизи втрати працездатності позивачем, оскільки позивачем не надано доказів ані звернення до Військової частини НОМЕР_1 про видачу направлення на МСЕК протягом трьох місяців після його звільнення, ані оскарження бездіяльності щодо видачі такого направлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно та в межах повноважень, визначених законодавством, протилежного судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 року по справі №480/3804/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 08.07.2021 року