Справа № 813/7224/14
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року справа №813/7224/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Демчина В.Ю.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тереха І.М.

представника третьої особи Болюби О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл.. Генерала Григоренка, 3 7), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул.. Митрополита Андрея, 10) з позовними вимогами про:

- визнання недійсним та скасування грошового атестата № 50 від 19 березня 1990 року фінансово-планового відділу УВС Львівської області;

- зобов`язання Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 заборговані суми по заробітній платі за додатковими видами, іншими надбавками, доплатами до зарплати, а саме:

а) за період з 26.03.1987 до 01.03.1990 включно 50% щомісячну надбавку до посадового окладу за постійну роботу в умовах режимних обмежень з «таємними» так і «цілком таємними» державними документами;

б) за період з 26.03.1987 до 01.03.1990 включно 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі П/Р УВС Л/о для осіб, затриманих за бродяжництво;

в) за період з 26.03.1987 до 01.03.1990 включно 35% щомісячну надбавку до посадового окладу за відпрацьовані позивачем по службі 768 год. робочого часу в нічний період в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о;

г) за період з 26.03.1987 до 14.03.1989 включно додаткову заробітну плату у розмірі 8671 грн. 32 коп. за відпрацьовані позивачем на службі 2664 год. робочого часу в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о понад установлений законодавством робочий час, у дні щотижневого відпочинку (суботу, неділю), передсвяткові та святкові дні;

- зобов`язання Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виготовити новий грошовий атестат з новим розміром грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.1990 із зарахуванням до нього таких додаткових видів грошового забезпечення:

- 35% щомісячну доплату до посадового окладу;

- 31% щомісячну надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень, пов`язану із оперативно-розшуковою діяльністю в органах внутрішніх справ;

- 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі приймальника-розподільника УВС Львівської області;

-підвищення пенсії як інваліду 2 групи на 20 рублів радянської грошової одиниці з посади працівника оперативної служби режимно-секретного підрозділу органів внутрішніх справ з 01.03.1990;

-виплаченої при звільненні зі служби 01.03.1990 одноразової матеріальної грошової допомоги у розмірі 300 рублів радянської грошової одиниці за нормами постанови Ради Міністрів СРСР №493 від 30.05.1985;

-підвищення з 01.05.1990 старого розміру посадового окладу в сумі 115 рублів на посаді заступника начальника по опер роботі спец.установи П/Р УВС Львівської області до нового максимального розміру 225 рублів радянської грошової одиниці та направлення нового грошового атестата до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії по 2 групі інвалідності, починаючи з 01.03.1990 по 31.12.2015 включно згідно з вимогами експертного висновку незалежного аудитора від 01.12.2011 із врахуванням всіх виплачених сум по пенсії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2018, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №К/9901/7266/19 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26.10.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі №813/7224/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховним Судом матеріали адміністративної справи №813/7224/14 надіслано Львівському окружному адміністративному суду, відповідно до супровідного листа від 23.06.2020 №№813/7224/14/37060/20.

30.07.2020 після автоматизованого розподілу для розгляду справи визначено суддю Лунь З.І.

Ухвалою суду від 04.08.2020 суд прийняв цю справу до свого провадження.

Ухвалою суду від 09.09.2020, занесеною до протоколу судового засідання, суд задовольнив клопотання позивача, допустив заміну відповідача на належного, Ліквідаційну комісію ГУ МВС у Львівській області та продовжив розглядати справу у складі означених учасників. При цьому суд урахував, що до Пенсійного фонду України позивач жодних вимог не заявляє.

Ухвалою суду від 07.12.2020 суд задовольнив клопотання позивача про роз`єднання позовних вимог та роз`єднав позовні вимоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в самостійні провадження з такими позовними вимогами:

І) 1)Визнати недійсним та скасувати грошовий атестат № 50 від 19 березня 1990 року фінансово-планового відділу УВС Львівської області;

зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виготовити новий грошовий атестат з новим розміром грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.1990 із зарахуванням до нього таких додаткових видів грошового забезпечення:

- 35% щомісячну доплату до посадового окладу;

- 31% щомісячну надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень, пов`язану із оперативно-розшуковою діяльністю в органах внутрішніх справ;

- 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі приймальника-розподільника УВС Львівської області;

-підвищення пенсії як інваліду 2 групи на 20 рублів радянської грошової одиниці з посади працівника оперативної служби режимно-секретного підрозділу органів внутрішніх справ з 01.03.1990;

-виплаченої при звільненні зі служби 01.03.1990 одноразової матеріальної грошової допомоги у розмірі 300 рублів радянської грошової одиниці за нормами постанови Ради Міністрів СРСР №493 від 30.05.1985;

-підвищення з 01.05.1990 старого розміру посадового окладу в сумі 115 рублів на посаді заступника начальника по опер роботі спец.установи П/Р УВС Львівської області до нового максимального розміру 225 рублів радянської грошової одиниці.

2) Направити новий грошовий атестат до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії по 2 групі інвалідності, починаючи з 01.03.1990 по 31.12.2015 включно згідно з вимогами експертного висновку незалежного аудитора від 01.12.2011 із врахуванням всіх виплачених сум по пенсії.

ІІ) 1) Зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виготовити нову довідку №91/10288 із встановленим новим розміром грошового забезпечення ОСОБА_1 як за окладами, так і за додатковими видами грошового забезпечення у відсотках, раніше вже встановлених за рішенням суду від 23.05.2019 у справі №1340/3848/18 ЛОАС; виданої попередньо довідки №91/10288 від 26.12.2019 Ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області, чинної з 01.01.2016, у тому числі із зарахуванням до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 раніше виплаченої при звільненні зі служби одноразової матеріальної грошової допомоги в розмірі 300 рублів радянської грошової одиниці, що у відновленому співвідношенні до національної грошової одиниці складає 15600,00грн.(з розрахунку 300 рублівх2долари СШАх26гривень), що є загальновідомим фактом, що не потребує жодного доказування.

2) Скерувати нову довідку до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії по 2 групі інвалідності, починаючи з 01.01.2016 із врахуванням всіх виплачених сум.

Ці позовні вимоги виділено в самостійне провадження та передано необхідні копії з матеріалів судової справи №813/7224/14 відділу організаційного забезпечення розгляду адміністративних справ та архіву для формування нової судової справи та присвоєння їй єдиного унікального номера.

Ухвалою суду від 17.03.2021 суд вирішив продовжити розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області з позовними вимогами про:

1. визнання недійсним та скасування грошового атестата № 50 від 19 березня 1990 року фінансово-планового відділу УВС Львівської області;

2. зобов`язання Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 заборговані суми по заробітній платі за додатковими видами, іншими надбавками, доплатами до зарплати, а саме:

а) за період з 26.03.1987 до 01.03.1990 включно 50% щомісячну надбавку до посадового окладу за постійну роботу в умовах режимних обмежень з таємними так і цілком таємними державними документами;

б) за період з 26.03.1987 до 01.03.1990 включно 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі П/Р УВС Л/о для осіб, затриманих за бродяжництво;

в) за період з 26.03.1987 до 01.03.1990 включно 35% щомісячну надбавку до посадового окладу за відпрацьовані позивачем по службі 768 год. робочого часу в нічний період в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о;

г) за період з 26.03.1987 до 14.03.1989 включно додаткову заробітну плату у розмірі 8671 грн. 32 коп. за відпрацьовані позивачем на службі 2664 год. робочого часу в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о понад установлений законодавством робочий час, у дні щотижневого відпочинку (суботу, неділю), передсвяткові та святкові дні;

2. зобов`язання Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виготовити новий грошовий атестат з новим розміром грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.1990 із зарахуванням до нього таких додаткових видів грошового забезпечення:

- 35% щомісячну доплату до посадового окладу;

- 31% щомісячну надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень, пов`язану із оперативно-розшуковою діяльністю в органах внутрішніх справ;

- 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі приймальника-розподільника УВС Львівської області;

-підвищення пенсії як інваліду 2 групи на 20 рублів радянської грошової одиниці з посади працівника оперативної служби режимно-секретного підрозділу органів внутрішніх справ з 01.03.1990;

-виплаченої при звільненні зі служби 01.03.1990 одноразової матеріальної грошової допомоги у розмірі 300 рублів радянської грошової одиниці за нормами постанови Ради Міністрів СРСР №493 від 30.05.1985;

-підвищення з 01.05.1990 старого розміру посадового окладу в сумі 115 рублів на посаді заступника начальника по опер роботі спец.установи П/Р УВС Львівської області до нового максимального розміру 225 рублів радянської грошової одиниці та направлення нового грошового атестата до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії по 2 групі інвалідності, починаючи з 01.03.1990 по 31.12.2015 включно згідно з вимогами експертного висновку незалежного аудитора від 01.12.2011 із врахуванням всіх виплачених сум по пенсії.

Ухвалою суду від 17.03.2021 витребувано від Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області:

- особову справу ОСОБА_1 №105/1-1976 (належним чином засвідчені копії та оригінал для огляду в судовому засіданні);

- приказ (наказ) №50л/с (о/с) від 24.02.1990 УВД Львовского облисполкома (УВС Львівського облвиконкому) (належним чином засвідчену копію та оригінал для огляду в судовому засіданні);

-приказ (наказ) №57 л/с (о/с) від 14.03.1989 УВД Львовского облисполкома (УВС Львівського облвиконкому) (належним чином засвідчену копію та оригінал для огляду в судовому засіданні);

-наказ №15 від 15.05.1998 по УВД Львовского облисполкома (УВС Львівського облвиконкому), який зазначено у довідці № 91/10288 для перерахунку пенсії (належним чином засвідчену копію та оригінал для огляду в судовому засіданні);

-приказ (наказ) №024л/с (о/с) від 27.02.1987 УВД Львовского облисполкома (УВС Львівського облвиконкому) (належним чином засвідчену копію);

-приказ (наказ) №025л/с (о/с) від 01.03.1987 УВД Львовского облисполкома (УВС Львівського облвиконкому) (належним чином засвідчену копію)

-прикази (накази) МВД СССР (МВС СРСР) №01; №05; №07; №08;

-відомості фінансової звітності про нарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.03.1989 по 01.03.1990 (належним чином засвідчені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні);

-приказ (наказ) МВД СССР (МВС СРСР) №0550 від 08.12.1975;

-наказ МВС СРСР «Призначення на посаду, порядок переміщення, просування по службі в органах внутрішніх справі СРСР».

Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Свідоцтво про хворобу №184 від 16.02.1990 (належним чином засвідчену копію).

Ця ухвала виконана відповідачем в частині, третьою особою - повністю.

Невиконання цієї ухвали в частині витребування наказів МВС СРСР суд вважає обгрунтованим, оскільки відповідач пояснив, що такі накази на архівне зберігання не передаються (т.9, а.с.148).

Ухвалою суду від 21.05.2021 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.06.2021 суд відхилив зауваження ОСОБА_1 щодо протоколу судового засідання від 26.05.2021 в адміністративний справі №813/7224/14.

Ухвалою суду від 21.05.2021, занесеною до протоколу судового засідання, суд викликав свідка ОСОБА_2 , яка 01.12.2011 склала експертний висновок незалежного аудитора, у якому, покликаючись, серед іншого, на нормативні акти радянського періоду, вивела загальну суму пенсійного забезпечення ОСОБА_1 . Суд викликав ОСОБА_2 з метою отримання інформації про нормативні акти радянського періоду, а саме: накази МВС СРСР №№01, 05, 07, 08 та від 08.12.1975 №0550. Саме ці акти стали юридичною підставою звернення ОСОБА_1 до суду із означеним позовом, однак вони недоступні для аналізу у зв`язку з очевидною відсутністю їх існування.

Суд також відмовив у задоволенні: клопотання позивача від 23.06.2021 про долучення доказів до матеріалів справи, оскільки такі докази є у справі; клопотання від 24.06.2021 про витребування доказів, оскільки зазначені у ньому докази є у матеріалах справи, а щодо витребування «секретних» наказів, то такі виявилися недоступні для аналізу, тому суд викликав свідка для з`ясування питання про їх існування; клопотання від 30.06.2021 про доручення доказів про приєднання письмових свідчень колишніх міліціонерів, оскільки такі докази не є допустимими у цьому спорі.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2012 супровідним листом за № 9379/07-43 за підписом першого заступника начальника ГУ ПФУ у Львівській області О. Сафіна отримав ксерокопію грошового атестату № 50 від 19.03.1990 року, складеного фінансово-плановим відділом УВС у Львівській області із численними порушеннями фінансової дисципліни. Вважає, що вказаний грошовий атестат не відповідає вимогам пункту 14 наказу МВС України від 01.11.2003 №1236 «Про застосування Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».

Також вважає, що відповідач неправомірно застосував наказ Управління внутрішніх справ Львівського облвиконкому від 14.03.1989 № 57 о/с в частині призначення його на посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку відділу внутрішніх справ Залізничного райвиконкому м. Львова, що призвело до невиплати належної йому суми грошового забезпечення як за основними видами окладів, так і за додатковими та іншими надбавками, доплатами до зарплати за період з 26.03.1987 по 01.03.1990 та відображення незаконних відомостей у грошовому атестаті № 50.

Вважає, що ГУ МВС у Львівській області має врахувати наказ УВС Львівського облвиконкому від 30.03.1989 № 78 о/с про проходження позивачем служби на посаді заступника начальника по оперативній роботі приймальника розподільника УВС Львівського облвиконкому та виплатити заборговані суми по заробітній платі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, додаткових поясненнях та клопотаннях, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача - Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в особі проти позову заперечив та зазначив, що грошовий атестат не є актом індивідуальної дії в розумінні КАС України, в атестаті зафіксовано фактичні дані щодо розміру та складових грошового утримання, сформованих на підставі відповідних наказів, тому грошовий атестат не може бути визнано нечинним. Також вказує, що при звільненні з позивачем проведений повний розрахунок, жодних заборгованостей у відповідача ГУМВС перед ОСОБА_1 немає.

Також представник відповідача наполягає, що позивач помилково вважає, що йому не нараховано та не виплачено надбавки, доплати тощо, оскільки зазначаючи обставини, що мали місце у 1987-1990 роках їх неправомірність обгрунтовує нормативно-правовими актами, прийнятими, починаючи з 2003 року.

Наполягає на тому, що всі дії посадових осіб УМВС України у Львівській області, а також ГУМВС України у Львівській області були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб визначений законодавством України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надала пояснення на позовну заяву (т.9, а.с.1-5), у яких заперечила проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними. Представник третьої особи у поясненнях зазначила, що ОСОБА_1 з 01.03.1990 призначено пенсію по інвалідності. В матеріалах пенсійної справи є його грошовий атестат, з яким він ознайомився під підпис: «дані, зазначені в атестаті вважаю правильними». Представник третьої особи також наголосила, що накази від 30.03.1987 №78о/с, від 14.03.1989 №57о/с, від 24.02.1990 №50о/с, якими позивача було призначено на посади в міліції та звільнено зі служби, і які позивач вважає сфасльсифікованими, є чинними, доказів їх оскарження та скасування у судовому порядку нема.

У судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечила з підстав викладених у поясненнях, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд встановив таке.

Відповідно до виписки із наказу Управління внутрішніх справ виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 30.03.1987 № 78 о/с капітана міліції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника приймальника-розподільника Управління внутрішніх справ Львівського виконкому по оперативній роботі з 26 березня 1987 року.

Згідно з випискою із наказу Управління внутрішніх справ виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 14.03.1989 № 57 о/с майора міліції ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого відділення карного розшуку відділу внутрішніх справ Залізничного райвиконкому м. Львова з 11 березня 1989 року.

Відповідно до виписки з наказу Управління внутрішніх справ виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 24.02.1990 № 50 о/с майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил СРСР за ст. 67 «б» /через хворобу/ з 01 березня 1990 року з посади оперуповноваженого відділення карного розшуку відділу внутрішніх справ Залізничного райвиконкому м. Львова.

У трудовій книжці міститься запис № 11 від 01.03.1990-звільнений з органів внутрішніх справ Української РСР, підстава-наказ № 50 від 24.02.1990.

Оригінали зазначених наказів суд витребовував та оглядав у судовому засіданні (протокол судового засідання від 26.05.2021).

З 01.03.1990 позивачу призначено пенсію по інвалідності.

19.03.1990 за №50 позивачу видано грошовий атестат.

Щодо оскарження грошового атестата, то суд зазначає таке.

Суд встановив, що при звільненні майора міліції ОСОБА_1 з ОВС, за ст.67 п. «Б» (по хворобі) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС, з 01.03.1990 року, 19.03.1990 року УВС Львівської області було видано грошовий атестат №50.

Розглядаючи цю справу, суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №813/7224/14, у якій Верховний Суд зазначив: « 44. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вірно встановив на підставі матеріалів справи, що доказів оскарження позивачем та скасування у судовому порядку, зокрема, наказу про переведення позивача на посаду оперуповноваженого ВКР Залізничного РВ УСВ у Л/о від 14.03.1989 № 57 о/с, з якої його було звільнено на пенсію, матеріали справи не містять.

45. За таких обставин Верховний суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що під час вирішення даних позовних вимог у означеній частині слід виходити з того, що останньою посадою, з якої позивача звільнено на пенсію є посада оперуповноваженого ВКР Залізничного РВ УСВ у Л/о».

Таким чином, той факт, що останньою посадою, з якої було звільнено позивача була посада оперуповноваженого ВКР Залізничного РВ УСВ у Л/о є доведеним.

Як вбачається із змісту наявної в матеріалах справи копії оскаржуваного грошового атестату, в такому відображено види грошового забезпечення та вислугу років ОСОБА_1 .

Вказаний грошовий атестат завірений підписами бухгалтера та старшого бухгалтера та підписаний позивачем у графі «дані вказані в атестаті вважаю правильними». Так, інспектором відділу кадрів УВС Л/о було проведено розрахунок вислуги років на пенсію майора міліції ОСОБА_1 , о/у відділу карного розшуку ВС Залізничного РВ м. Львова. З вислугою років ознайомився ОСОБА_1 , що підтверджується підписом останнього.

Станом на день видачі грошового атестат позивачу, не було нормативного акта, який би визначав форму, зміст чи структуру грошового атестата.

Позивачем також не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог в частині протиправності зазначеного в цьому атестаті, а судом під час розгляду справи не встановлено, обставин, за яких можна було б визнати грошовий атестат недійсним.

Окрім того, суд звертає увагу, що частиною 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п.9 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваним рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звернулася.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Проте, грошовий атестат є лише документом, у якому відображені фактичні дані, відомості про обставини, що містяться у виданих до цього періоду наказах про виплачені позивачу суми грошового забезпечення, не має обов`язкового характеру, а тому не створює жодних правових наслідків для відповідача, відповідно не є актом індивідуальної дії в розумінні КАС України.

Суд встановив, що у грошовому атестаті ОСОБА_1 міститься інформація про його грошове забезпечення за останньою посадою на день його звільнення.

Ця інформація відповідає змісту особових карточок, розбіжностей суд не встановив.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача у зв`язку із видачею оскаржуваного грошового атестата. Додатковою підставою для відмови у позові в частині оскарження грошового атестата є те, що цей документ не є актом індивідувальної дії, відтак не може бути об`єктом оскарження.

Позивач також вважає, що Ліквідаційна комісія ГУ МВС України у Львівській області зобов`язана виготовити новий грошовий атестат з новим розміром грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.03.1990 із зарахуванням до нього таких додаткових видів грошового забезпечення: 35% щомісячну доплату до посадового окладу; 31% щомісячну надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень, пов`язану із оперативно-розшуковою діяльністю в органах внутрішніх справ; 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі приймальника-розподільника УВС Львівської області; підвищення пенсії як інваліду 2 групи на 20 рублів радянської грошової одиниці з посади працівника оперативної служби режимно-секретного підрозділу органів внутрішніх справ з 01.03.1990; виплаченої при звільненні зі служби 01.03.1990 одноразової матеріальної грошової допомоги у розмірі 300 рублів радянської грошової одиниці за нормами постанови Ради Міністрів СРСР №493 від 30.05.1985; підвищення з 01.05.1990 старого розміру посадового окладу в сумі 115 рублів на посаді заступника начальника по опер роботі спец.установи П/Р УВС Львівської області до нового максимального розміру 225 рублів радянської грошової одиниці та направлення нового грошового атестата до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області для перерахунку пенсії по 2 групі інвалідності, починаючи з 01.03.1990 по 31.12.2015 включно згідно з вимогами експертного висновку незалежного аудитора від 01.12.2011 із врахуванням всіх виплачених сум по пенсії.

Оскільки означена вимога є похідною від вимоги про оскарження грошового атестату, відтак вона задоволенню не підлягає.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам щодо позовної вимоги про зобов`язання Ліквідаційну комісію ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 заборговані суми по заробітній платі за додатковими видами, іншими надбавками, доплатами до зарплати, зазначає таке.

Як вище встановлено судом, позивач відповідно до наказів Управління внутрішніх справ виконкому Львівської обласної ради народних депутатів від 30.03.1987 № 78 о/с, від 14.03.1989 № 57 о/с та від 24.02.1990 № 50 о/с працював в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника приймальника-розподільника Управління внутрішніх справ Львівського виконкому по оперативній роботі з 26 березня 1987 року, на посаді оперуповноваженого відділення карного розшуку відділу внутрішніх справ Залізничного райвиконкому м. Львова з 11 березня 1989 року, з якої 01 березня 1990 року був звільнений в запас Збройних Сил СРСР за ст. 67 «б» /через хворобу/.

Доказів скасування у судовому порядку вищевказаних наказів суду не надано.

Відомості, які містяться у цих наказах, внесені до особових карточок фінансової звітності, у яких відображаються дані щодо перебування позивача у конкретний період на конкретній посаді та отримані ним суми грошового забезпечення.

Так, з особових карточок фінансової звітності видно, що позивач перебував на посаді заступника начальника по оперативній роботі приймальника - розподільника УВС у Л/о в період з 26.03.1987 по 11.03.1989 на підставі наказу №78 о/с від 30.03.1987. У подальшому був переведений по службі на посаду оперуповноваженого ВКР Залізничного РВ УВС у Л/о відповідно до наказу № 57 о/с від 14.03.1989 та перебував на даній посаді з 11.03.1989 до 01.03.1990. З цієї посади був звільнений з ОВС на пенсію за ст. 67 «б» (по хворобі). Грошовий атестат № 50 видано 19.03.1990.

Згідно з інформацією особових карточок фінансової звітності за період з січня 1989 року по березень 1990 року позивачеві виплачено грошове забезпечення, яке за структурою складається з посадового окладу, окладу по спецзванню та надбавки за вислугу років.

Фактів заборгованості з виплати грошового забезпечення позивачу за означений період судом не встановлено.

Щодо правового регулювання встановлення позивачу у період з 1987 до 1990 року щомісячних надбавок за постійну роботу в умовах режимних обмежень з "таємними" так і "цілком таємними" державними документами в розмірі 50%; за шкідливі умови служби у спеціальній установі П/Р УВС Л/о для осіб, затриманих за бродяжництво в розмірі 10%; за відпрацьовані позивачем по службі 768 год. робочого часу в нічний період в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о в розмірі 35%; додаткової заробітної плати у розмірі 8671 грн 32 коп. за відпрацьовані позивачем на службі 2664 год. робочого часу в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о понад установлений законодавством робочий час, у дні щотижневого відпочинку (суботу, неділю), передсвяткові та святкові дні, то суд зазначає таке.

Суд застосовує нормативно-правові акти, що діяли на час існування спірних правових відносин між сторонами. Спір виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідач у період з 26.03.1987 до 01.03.1990 повинен був нараховувати та виплачувати позивачу 50% щомісячну надбавку до посадового окладу за постійну роботу в умовах режимних обмежень з таємними так і цілком таємними державними документами; 10% щомісячну надбавку до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі П/Р УВС Л/о для осіб, затриманих за бродяжництво; 35% щомісячну надбавку до посадового окладу за відпрацьовані позивачем по службі 768 год. робочого часу в нічний період в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о; додаткову заробітну плату у розмірі 8671 грн. 32 коп. за відпрацьовані позивачем на службі 2664 год. робочого часу в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о понад установлений законодавством робочий час, у дні щотижневого відпочинку (суботу, неділю), передсвяткові та святкові дні.

Щодо проходження служби рядовим та керівним складом органів внутрішніх справ у період існування спірних правових відносин між сторонами було чинним Положення про проходження служби рядовим і керівним складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Ради Міністрів СССР від 23.10.1973 №778 (далі - Положення №778); щодо пенсійного забезпечення звільнених міліціонерів було чинним Положення про пенсійне забезпечення осіб керівного і рядового складу органів міністерства внутрішніх справ СССР та членів їх сімей, що затверджено постановою Ради Міністрів СССР від 30.05.1985 №493 (далі- Положення №493).

Норми Положення №778 поширювалися на позивача, оскільки він проходив службу у міліції у званні майора, відтак відповідно до п. 2 цього положення на день звільнення відносився до старшого керівного складу.

Абзацом 2 п.40 Положення №778 передбачено, що для осіб рядового та керівного складу міліції встановлюється ненормований робочий час. При змінній роботі чи безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень та вночі тривалість робочого часу. У випадку необхідності особи рядового та керівного складу зобов`язані нести службу у вихідні і святкові дні.

Таким чином, грошове забезпечення радянських міліціонерів складалося з посадового окладу та окладу за спеціальним званням, причому, з урахуванням того, що ненормований робочий день радянського міліціонера був встановлений на нормативному рівні і не був певним виключенням, відтак окремої оплати праці за таку роботу, як-от надбавки, доплати за роботу в нічний час, у святкові чи вихідні дні законодавством передбачено не було.

За ненормований робочий день міліціонер отримував відповідний до посади оклад. Зазначене також підтверджується нормою абз.4 п.40 Положення №778, яка допускає лише надання іншого вихідного дня, якщо міліціонер працював у вихідний чи святковий день.

Відповідно до п.41 цього ж Положення особи рядового та керівного складу отримують грошове та речове забезпечення за нормами, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Відтак, радянське законодавство встановлювало лише норми грошового та речового забезпечення, але не передбачало (не регулювало) його структуру та види.

Суд також зауважує, що ці норми встановлювалися на рівні Ради Міністрів СРСР, тому покликання позивача на накази МВС СРСР №№01, 05, 07, 08 та від 08.12.1975 №0550, як на такі, що ними було урегульовано оплату праці працівників міліції є безпідставними.

Суд витребовував у відповідача зазначені накази МВС СРСР, однак, як було встановлено, такі на зберігання до архіву не передавалися.

Крім того, ухвалою суду від 21.05.2021, занесеною до протоколу судового засідання, суд викликав свідка ОСОБА_2 , яка 01.12.2011 склала експертний висновок незалежного аудитора, у якому, покликаючись, серед іншого, на нормативні акти радянського періоду, вивела загальну суму пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Суд викликав ОСОБА_2 як свідка з метою отримання інформації про нормативні акти радянського періоду, а саме: накази МВС СРСР №№01, 05, 07, 08 та від 08.12.1975 №0550.

Саме ці акти стали юридичною підставою звернення ОСОБА_1 до суду із означеним позовом.

Як видно з експертного висновку незалежного аудитора ОСОБА_2 , однією із нормативних підстав для розрахунку 20% щомісячної надбавки до посадового окладу за постійну роботу в умовах режимних обмежень стали накази МВС СРСР №№01, 05, 07, 08; а однією з підстав для розрахунку 10% надбавки за шкідливі умови служби у спеціальній установі приймальника розподільника став наказ МВС СРСР від 08.12.1975 №0550. Саме такі надбавки ОСОБА_1 вважає протиправно невиплаченими йому, відтак просить стягнути як заборгованість по заробітній платі.

У судовому засіданні свідок пояснила, що означені накази вона не бачила, про них знає зі слів позивача, але у висновок ці накази були включені, бо у свідка «склалося професійне судження», яке дало їй впевненість в тому, що на такі документи можна покликатися.

Таким чином, інформація, що міститься в експертному висновку від 01.12.2011, яка стала одним із мотивів звернення позивача до суду, є недостовірною в частині покликання на акти СРСР.

Суд, за клопотанням позивача, також витребував у відповідача накази Львівського облвиконкому №024 від 27.02.1987 та №025 від 01.03.1987, однак, як було встановлено, ці накази не мають жодного стосунку ні до позивача, ні до спірних правових відносин, оскільки ними оголошено перелік змін в штатах інспекцій виправних робіт (т.9, а.с.152-170).

Суд також оглянув оригінал особової справи ОСОБА_1 .

Матеріали особової справи ОСОБА_1 не містять документів (наказів), що стосуються встановлення спеціальних надбавок чи доплат за особливості виконання певних завдань чи особливості несення служби.

Покликання ОСОБА_1 на те, що інші міліціонери отримували надбавки чи доплати, зокрема, міліціонер Бабрбарак Й.К. є такими, що не стосуються предмета доказування у цій справі.

Суд ще раз наголошує, що радянське законодавство не передбачало зазначених у позовній заяві надбавок і доплат, оскільки правова природа грошового забезпечення працівника радянської міліції існувала у формі посадового окладу та окладу за званням та передбачала оплату за ненормований робочий день, ненормований графік роботи тощо.

Натомість радянське законодавство щодо оплати праці міліціонера як компенсацію за особливості несення служби передбачало низку пільг, зокрема, першочергове отримання житла, пільгова оплата житлової площі, безоплатний проїзд у громадському транспорті, на залізниці, авіаперевезеннях, пільгове обслуговування у спеціальних медичних закладах та інше.

Грошове забезпечення працівників міліції у формі основного та додаткового, яке передбачало надбавки, доплати за особливості несення служби тощо, було запроваджено після прийняття Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 12.12.1991.

При цьому суд зазначає, що дія цього Закону, як і підзаконних нормативно-правових актів, прийнятих на його підставі в частині, що стосується грошового забезпечення позивача за період з 1987 по 01.03.1990, не поширюється на правові відносини між позивачем та відповідачем за період з 1987 по 01.03.1990, оскільки цим Законом не передбачено його зворотної дії в часі.

Таким чином суд не застосовує законодавство України щодо структури, видів, норм грошового забезпечення працівників міліції (поліції) щодо обставин, що мали місце у період з 1987 до 01.03.1990 і які стосувалися оплати праці позивача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату заборгованої йому заробітної плати в частині 50% щомісячної надбавки до посадового окладу за постійну роботу в умовах режимних обмежень з «таємними» так і «цілком таємними» державними документами; 10% щомісячної надбавки до посадового окладу за шкідливі умови служби у спеціальній установі П/Р УВС Л/о для осіб, затриманих за бродяжництво; 35% щомісячної надбавки до посадового окладу за відпрацьовані по службі 768 год. робочого часу в нічний період в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о; додаткової заробітної плати у розмірі 8671 грн. 32 коп. за відпрацьовані на службі 2664 год. робочого часу в якості відповідального по спеціальній установі П/Р УВС Л/о понад установлений законодавством робочий час, у дні щотижневого відпочинку (суботу, неділю), передсвяткові та святкові дні є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, застосовуючи визначені ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України критерії правомірності рішень та дій суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що відповідач діяв правомірно, на підставі та відповідно до норм законодавства, що були чинними у період існування спірних правових відносин між сторонами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування виконав.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3 7), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.07.2021.

Суддя Лунь З.І.