Справа № 140/5438/21
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5438/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1, для призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» період роботи з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею; зобов`язання зарахувати до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 період роботи на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею, для здійснення перерахунку призначеної пенсії на пільгових умовах згідно з згідно з ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 17 січня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у січні 2021 року звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», на що отримав усне повідомлення від працівників Пенсійного фонду, що пенсію призначено. У подальшому, позивач звернувся за відповідним роз`ясненням до відповідача, яким 05 квітня 2021 року надано письмову відповідь, що спеціальний (пільговий) страховий стаж за Списком №1 становить 14 років 9 місяців 7 днів, а період роботи з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року не зараховано, так як ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» своєчасно не було проведено чергову атестацію робочого місця, яке обіймав позивач.

Позивач вважає рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» протиправним та зазначає, що своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Вказує, що його стаж на роботі із шкідливими і важкими умовами праці склав більше 15-ти років, що дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах не лише згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а й згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% від заробітної плати, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти позову. Вказує, що з 18 січня 2021 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії страховий стаж позивача становив 45 років 02 місяці 27 днів, в тому числі робота за Списком №1 - 14 років 9 місяців та 7 днів, а також до страхового стажу зараховано 14 років додатково за роботу по Списку №1. При цьому, до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення не включено період роботи на ДП «ВП Шахта №9 Нововолинська» з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» однією з умов набуття права на пільгове пенсійне забезпечення є документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Згідно поданих позивачем документів, зокрема витягом з наказу по ВП «Шахта №9 «Нововолинська» №412а-К від 23 вересня 1994 року «Про результати проведення атестації робочих місць» та витягом з наказу по ВП «Шахта №9 «Нововолинська» №23-К від 24 січня 2000 року «Про результати проведення атестації робочих місць», Головним управлінням Фонду встановлено, що перша атестація на шахті проведена 23 вересня 1994 року, тобто її дія розпочалася з цієї дати та діяла протягом п`яти років до 22 вересня 1999 року, наступна атестація проведена 24 січня 2000 року. Отже, період з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року у ВП «Шахта №9 «Нововолинська» не охоплений атестацією робочих місць, тобто відповідач не мав правових підстав для зарахування цього періоду до стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення. Відповідно до статті 15 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року. Враховуючи те, що у позивача відсутня необхідна кількість підземного стажу роботи (15 років), а тому він не має права на розрахунок пенсії за нормою встановленою статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Вважає, позов безпідставним та необгрунтованим, а тому просив у його задоволенні відмовити повністю.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 04 лютого 2021 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу ГУ ПФУ України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням ГУ ПФУ України у Волинській області від 11 лютого 2021 року №11 позивачу з 18 січня 2021 року призначено пенсію за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з розрахунку стажу, при призначенні пенсії позивачу зараховано страховий стаж 45 років 02 місяці 27 днів, в тому числі робота за Списком №1 - 14 років 9 місяців та 7 днів, а також до страхового стажу додатково зараховано 14 років за роботу по Списку №1.

При цьому, листом від 05 квітня 2021 року ГУ ПФУ України у Волинській області повідомило позивача, що для підтвердження факту пільгової роботи по Списку №1 до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах останнім було надано, зокрема, довідку від 26 січня 2021 року №24, видану ДП «ВП Шахта №9 Нововолинська» про період роботи з 17 лютого 1995 року по 02 травня 2002 року електрослюсарем підземним та механіком підземної дільниці на шахті №9 Нововолинська». При цьому, згідно з наказами від 23 вересня 1994 року №412-а та від 24 січня 2000 року №23-К про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці по підприємству підтверджено право пенсійне забезпечення по Списку №1 згаданих працівників. Враховуючи наведене, для зарахування до пільгового стажу по Списку №1 періоду роботи з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року (вказаний період не охоплений атестацією робочих місць) немає підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати; 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За загальним правилом, на час виникнення спірних відносин, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 27 років.

Крім цього, пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, відповідно до частини першої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачу з 18 січня 2021 року призначено пенсію за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», йому зараховано страховий стаж 45 років 02 місяці 27 днів, в тому числі робота за Списком №1 - 14 років 9 місяців та 7 днів, також до страхового стажу додатково зараховано 14 років за роботу по Списку №1.

При цьому, спір між сторонами виник щодо відмови відповідача у зарахуванні позивачу до спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком №1 для призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням і також норм статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» періоду його роботи з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею, оскільки у вказаний період атестація робочого місця (підземний електрослюсар) ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» не була проведена.

Однак суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на таке.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і даним списком передбачені всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, в тому числі: електрослюсар підземний.

Згідно із частиною першою статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або записів в ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або записів в ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Суд зазначає, що вищенаведені норми встановлюють виключний пріоритет трудової книжки перед іншими документами для визначення пільгового стажу.

Як слідує з копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 17 лютого 1995 року був прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею у Шахту №9 «Нововолинська», 12 жовтня 1996 року переведений на посаду електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею, 04 вересня 2001 року призначений на посаду механіка підземної дільниці, а 02 травня 2002 року звільнений за власним бажанням.

Крім того, довідкою ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 26 січня 2021 року №24 підтверджено, що позивач з 17 лютого 1995 року по 04 вересня 2001 року працював повний робочий день у Шахті №9 «Нововолинська» на посаді електрослюсаря підземного, а в період з 04 вересня 2001 року по 02 травня 2002 року виконував підземні роботи в шахті як спеціаліст механіка підземної дільниці, що передбачено Списком №1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Витягом з наказу по ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 23 вересня 1994 року №412а про результати проведення атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, професій та посад, працівникам, яким призначене пільгове пенсійне, передбачене Списком 1, а саме електрослюсар підземний. У свою чергу витягом з наказу по ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» від 24 січня 2000 року №23-К про результати проведення атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, професій та посад, працівникам, яким призначене пільгове пенсійне забезпечення, передбачене Списком 1, а саме електрослюсар підземний, механік підземної дільниці.

При цьому, як слідує з відзиву на позовну заяву та листа ГУ ПФУ України у Волинській області від 05 квітня 2021 року, позиція відповідача полягає у тому, що перша атестація на шахті проведена 23 вересня 1994 року (наказ від 23 вересня 1994 року №412а), тобто її дія розпочалася з цієї дати та діяла протягом п`яти років до 22 вересня 1999 року, наступна атестація проведена 24 січня 2000 року (наказ від 24 січня 2000 року №23-К). Отже, період з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року не охоплений атестацією робочих місць, а відтак не підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Разом з тим, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України (далі Порядок №442) від 01.08.1992 №442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.

Аналогічну позицію висловила Велика Палата Верховного Суду 19.02.2020 року у справі №520/15025/16, зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, відсутність проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду роботи з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року на посаді підземного електрослюсаря та не може бути підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з підстав відсутності інформації про проведення атестації робочого місця. На думку суду, з наведених вище мотивів відповідач безпідставно не зарахував до спеціального (пільгового) страхового стажу період роботи позивача з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року на посаді підземного електрослюсаря. При цьому, за умови зарахування до спеціального (пільгового) страхового стажу вказаного періоду роботи, у позивача є наявний пільговий стаж тривалістю не менше 15 років (14 років 9 місяців та 7 днів період підтверджений відповідачем + спірний період) на роботах за Списком № 1, що дає йому право (враховуючи також страховий стаж та його вік) на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 18 січня 2021 року.

Відтак, з наведених вище мотивів та підстав, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 25 травня 2021 року.

Керуючись статтями 72-77, 134, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ідентифікаційний код 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до пільгового страхового стажу період роботи з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи ОСОБА_1 на посаді підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею з 23 вересня 1999 року по 23 січня 2000 року та призначити, здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням фактично виплачених сум) ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 18 січня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк