Справа № 560/1265/21
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1265/21
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" Сухораба Р.С., від 24.11.2020 року про накладення на ОСОБА_1 - дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у зв`язку із ув`язненням, перебуває в ДУ "Хмельницькій слідчий ізолятор".

24.11.2020 постановою начальника державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" Сухораба Р.С., було накладено на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Позивач зазначає, що твердження, викладені у постанові є надумані та неправдиві, про що позивач мав намір надати пояснення, від підпису документів не відмовлявся.

Такі твердження суперечать вимогам накладення дисциплінарних стягнень, визначених статтею 15 Закону України "Про попереднє ув`язнення", пункту 6.5 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України.

Позивач із зазначеною постановою незгоден, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач вказує, що вимоги позивача є безпідставними і необґрунтованими. Зазначає, що позивач не надає суду доказів неправомірності рішення дисциплінарної комісії ДУ "Хмельницький слідчий ізолятор".

Позивач ознайомлений з правилами поведінки в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань, про що свідчать відповідні розписки, однак позивач неодноразово допустив порушення вимог режиму утримання, за що до нього було застосовано ряд стягнень.

19.11.2020 близько 12 год. 05 хв., молодшим інспектором відділу режиму і охорони державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор", було виявлено, що засуджений ОСОБА_1 під час виведення на прогулянку, ігноруючи зауваження, порушив межі локалізації, а саме: намагався встановити міжкамерний зв`язок на прогулянкових двориках.

Враховуючи вчинене порушення було прийнято рішення про накладення дисциплінарного стягнення у виді суворої догани , як достатнього і необхідного для подальшого недопущення порушень вимог режиму утримання.

Відповідач з позицією, викладеною ОСОБА_1 у позовній заяві не погоджується у повному обсязі, вказує, що постанова є законною та відповідає вимогам Кримінально-виконавчого кодексу України, Правилам внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій не погодився із позицією відповідача, викладеною у відзиві.

Відповідно до ухвали від 15.02.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Судом встановлено, що згідно рапорту № 1513 від 19.11.2020 молодшого інспектора відділу режиму і охорони державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" було виявлено, що засуджений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.11.2020 близько 12 год. 05 хв., під час виведення на прогулянку, ігноруючи зауваження, порушив межі локалізації, а саме: намагався встановити міжкамерний зв`язок на прогулянкових двориках, чим порушив вимоги пункту 3 глави 4 розділу 1 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до якого ув`язненим і засудженим забороняється перегукуватися і перестукуватися, а також встановлювати в будь-який інший спосіб зв`язок з особами, які перебувають в інших камерах, а під час прогулянки - з особами, які перебувають у сусідніх двориках.

Від надання пояснень позивач відмовився, про що складено акт від 23.11.2020 року.

Від ознайомлення з місцем, датою та часом проведення засідання дисциплінарної комісії, та можливістю звернення за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги позивач відмовився, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

24.11.2020 року відбулося засідання дисциплінарної комісії щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_1 , про що свідчить Витяг з протоколу №162 від 24.11.2020.

Комісія прийняла рішення застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Постановою начальника державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" Сухораба Р.С. від 24.11.2020 на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими визначається Кримінально-виконавчим кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані: виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Частиною 2 статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

За змістом частини 2 глави 4 Правил №1769/5 ув`язнені та засуджені зобов`язані: додержуватися розпорядку дня, встановленого в СІЗО, виконувати законні вимоги адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО. Не здійснювати умисних дій, що загрожують життю і здоров`ю інших осіб, а також принижують їх гідність; дотримуватися санітарно-гігієнічних правил, мати охайний зовнішній вигляд, постійно підтримувати чистоту в камері. Після підйому заправляти свої ліжка і здійснювати вологе прибирання камери (жилого приміщення); бути ввічливими між собою, а також з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, вставати з ліжок, вітаючись з адміністрацією СІЗО і персоналом СІЗО, шикуватися в шеренгу під час проведення кількісних перевірок; не вступати в суперечки з адміністрацією СІЗО та персоналом СІЗО, не принижувати їх гідність, не перешкоджати виконанню ними своїх обов`язків. На вимогу адміністрації СІЗО та персоналу СІЗО повідомляти свої прізвище, ім`я, по батькові; дотримуватися тиші після сигналу "Відбій" та норм шуму протягом дня, а також правил поведінки і чистоти у двориках для прогулянок; дбайливо ставитися до інвентарю, обладнання та іншого майна СІЗО, дотримуватися правил пожежної безпеки, а також безпеки під час поводження з електроприладами; за призначенням персоналу СІЗО чергувати в камері по черзі.

З метою забезпечення безпеки адміністрації СІЗО, персоналу СІЗО та інших осіб ув`язнені та засуджені, які порушили вимоги режиму, до оформлення матеріалів про вчинене порушення під час пересування територією СІЗО зобов`язані тримати руки за спиною.

Відповідно до частини 3 глави 4 Правил №1769/5 ув`язненим і засудженим забороняється: порушувати правила поведінки та правила тримання під вартою; без дозволу персоналу СІЗО виходити з камер та інших приміщень режимних корпусів; порушувати лінію охорони та встановлені межі СІЗО; чинити опір законним діям персоналу СІЗО, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших ув`язнених і засуджених; продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб, які тримаються в СІЗО, предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні; відбирати речі та предмети в інших осіб; перегукуватися і перестукуватися, а також встановлювати в будь-який інший спосіб зв`язок з особами, які перебувають в інших камерах, а під час прогулянки - з особами, які перебувають у сусідніх двориках; викидати будь-які предмети з вікон, перебувати на підвіконні, закривати наглядові вічка у дверях і стінах камер; порушувати цілісність підлоги, стелі, стін, дверей, решіток, робити на них будь-які написи і помітки, псувати книги та інші предмети і речі, що видаються для користування у СІЗО, а також наклеювати, вивішувати будь-що на стіни, вікна, інвентар, що належить СІЗО; завішувати спальні місця та мінятися ними без дозволу персоналу СІЗО; тримати та розводити тварин (засуджені, залишені у СІЗО для роботи з господарського обслуговування, можуть тримати тварин з дозволу адміністрації СІЗО); користуватися будь-якими саморобними електроприладами, без дозволу персоналу СІЗО самостійно проводити будь-які ремонтні роботи в камері; виготовляти, зберігати і користуватися предметами, речами, напоями та речовинами, забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі; грати в карти, а також інші азартні ігри з метою одержання матеріальної вигоди, а також організовувати їх; заподіювати собі або іншим особам тілесні ушкодження, у тому числі за допомогою іншої особи, а також завдавати умисної шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від виконання встановлених обов`язків; порушувати встановлений порядок проведення побачень, надсилання листів, скарг і заяв; курити у не відведених для цього адміністрацією СІЗО місцях; вживати у присутності адміністрації СІЗО, персоналу СІЗО та інших осіб, які відвідують СІЗО, нецензурні та жаргонні слова; наносити собі або іншим ув`язненим чи засудженим, які перебувають у СІЗО, татуювання.

Відповідно до глави 6 "Порядок застосування заходів заохочення і стягнення до ув`язнених і засуджених" розділу VIII Правил №1769/5 про виявлене порушення вимог режиму посадова особа СІЗО складає вмотивований рапорт, який подає на розгляд адміністрації СІЗО. Облік таких рапортів здійснюється у журналі обліку рапортів про порушення ув`язненими і засудженими встановленого режиму тримання, що зберігається у черговій частині СІЗО.

Під час призначення заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка ув`язненого чи засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення щодо суті проступку. Заходи стягнення мають відповідати тяжкості і характеру провини. Не допускається застосування стягнень, що завдають ув`язненим та засудженим фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Стягнення може бути накладено у строк, що не перевищує десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, - з дня її завершення, але не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення проступку. Накладене стягнення виконується негайно або не пізніше одного місяця з дня його винесення.

Правом застосовувати в повному обсязі заходи заохочення і стягнення до ув`язнених та засуджених (за винятком переведення засуджених до приміщення камерного типу (одиночної камери) користується начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

Перед накладенням стягнення питання про доцільність застосування стягнення до ув`язнених та засуджених вирішується на засіданні дисциплінарної комісії СІЗО, яка діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини її членів.

До складу дисциплінарної комісії входять начальник СІЗО, його перший заступник, заступники, а також начальники служб СІЗО, які за своїми посадовими обов`язками безпосередньо спілкуються з ув`язненими та засудженими. Очолює дисциплінарну комісію начальник СІЗО або особа, яка виконує його обов`язки.

На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу.

Матеріали про порушення доповідає на засіданні дисциплінарної комісії начальник відділення соціально-психологічної служби або особа, яка ініціювала притягнення до відповідальності, у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб.

Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення ув`язненого чи засудженого та його представника, свідків, інших осіб, присутність яких є доцільною, для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності, адміністрації СІЗО, особи, яка ініціювала притягнення до відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу.

Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Результати розгляду дисциплінарною комісією питання про доцільність застосування стягнення до засудженого оформлюються відповідним письмовим рішенням.

Про заохочення і стягнення начальник СІЗО виносить постанову про заохочення і постанову про накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи рапорту № 1513 від 19.11.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.11.2020 близько 12 год. 05 хв., під час виведення на прогулянку, ігноруючи зауваження, порушив межі локалізації, а саме: намагався встановити міжкамерний зв`язок на прогулянкових двориках, чим порушив вимоги пункту 3 глави 4 розділу 1 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, відповідно до якого ув`язненим і засудженим забороняється перегукуватися і перестукуватися, а також встановлювати в будь-який інший спосіб зв`язок з особами, які перебувають в інших камерах, а під час прогулянки - з особами, які перебувають у сусідніх двориках.

Судом враховано, що відповідно до довідки обліку заохочень і стягнень на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , від 22 листопада 2021 року, за порушення правил користування планшетним комп`ютером застосовано стягнення у виді догани, яке на час проведення дисциплінарної комісії по факту порушення меж локалізації не було зняте чи погашене у встановленому порядку

Також суд зазначає, що відповідно до акту від 23.11.2020 року позивач відмовився надавати пояснення з приводу зазначеного порушення.

Належних та допустимих доказів у спростування зазначеного позивачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення відповідача до ОСОБА_1 у вигляді суворої догани застосовано правомірно.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Оскільки доказів, які б спростували доводи відповідача, позивач під час розгляду справи не надав, а судом не встановлено протиправність оскарженого рішення відповідача, проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1
Відповідач:Державна установа "Хмельницький слідчий ізолятор" (вул. Кам`янецька, 39,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 08564794)

Головуючий суддя В.К. Блонський