Справа № 211/594/19
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року Справа № 211/594/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенко А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління з питань реєстрації Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинської Анни Євгеніївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
У лютому 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач) звернулося до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинської Анни Євгеніївни (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44150094 від 20.11.2018, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління з питань реєстрації Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинською А.Є.;
- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління з питань реєстрації Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинську А.Є. повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав, прийняту 14.11.2018 за реєстраційним номером 31159679.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитну угоду № 1-471-МК від 24.09.2007 р., відповідно до умов якої надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами - траншами кредиту, сукупна величина сальдо по яким не може перевищувати загальну суму кредиту в рамках кредитної угоди. Видача кожного траншу кредиту здійснюється на підставі підписаних сторонами договорів про видачу траншів на умовах, визначених в договорах про видачу траншів. На виконання даної кредитної угоди ОСОБА_1 отримав від банку на підставі договору про видачу траншу № 1/471-МК/1 від 24.09.2007 р. кредитні кошти в сумі 100 000,00 доларів США. 13.06.2008 р. на підставі договору про видачу траншу № 1/471-МК/2 отримав кошти в розмірі 10 000,00 доларів США, а 09.09.2008 р. отримав на підставі договору про видачу траншу № 1/471-МК/3 кредит в сумі 4200,00 доларів США. Рішенням суду від 15.05.2014 р. стягнуто з ОСОБА_1 суму заборгованості в розмірі 185968,31 доларів США, вказане рішення боржником не виконане, перебуває в провадженні виконавчої служби. В межах розгляду вказаної справи судом було накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 - квартиру АДРЕСА_1 . В зв`язку з укладенням між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договору дарування вказаної квартири, рішенням суду від 02.03.2015 р. визнано вказаний договір дарування недійсним, а рішенням суду від 24.04.2017 р. застосовано реституцію до недійсного договору дарування квартири від 07.02.2012 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Спірною квартирою було забезпечено позов банку у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішенням суду за заявою банку визнано право власності за боржником, фактично належить ОСОБА_1 , проте не зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: згідно витягу з Державного реєстру, відомості про права власності на спірний об`єкт нерухомого майна відсутні. 14.11.2018 р. представник банку звернувся до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, надав документ, що посвідчує особу - паспорт громадянина України, довідку про присвоєння РНОКПП, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, рішення суду від 24.04.2017 р., довіреність. 20.11.2018 р. державним реєстратором прийнято рішення № 44150094 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 р. № 1127, оскільки заяву подано не уповноваженою особою. Вважає, що при прийнятті вказаного рішення державним реєстратором не з`ясовано зміст рішення суду, оскільки при здійсненні реєстраційної дії на підставі судового рішення заявником може бути й інша заінтересована особа, так як законодавством не встановлено обмежень для особи заявника. Ухваленими рішеннями судів позивача визнано заявником та заінтересованою особою стосовно спірного майна - квартири АДРЕСА_1 , оскільки саме за заявою банку визнано право власності за ОСОБА_1 , забезпечено позов про стягнення заборгованості, таким чином банк є належною особою, яка звернулась за проведенням реєстраційної дії. Право банку, як особи, в інтересах якої накладено арешт на дане нерухоме майно, визнано недійсними договір дарування, не відновлено скасуванням запису за ОСОБА_2 , адже в реєстрі не поновлено запис про право власності за ОСОБА_1 . Оскільки оскаржувана реєстраційна дія порушує заборону, встановлену ухвалою суду про накладення арешту, наявні підстави вважати, що рішення державного реєстратора є протиправним, тому позивач просить задовольнити заявлені вимоги.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.04.2019, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2019, в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.12.2020 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренком Є. С., задоволено частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2019 та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2019 скасовано.

Провадження у справі № 211/594/19 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинської А.Є., третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, закрито.

Роз`яснено АТ КБ «ПриватБанк», що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

17.12.2020 до Верховного Суду надійшла заява АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана представником Сокуренком Є.В., про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

13.01.2021 ухвалою Верховного Суду справу № 211/594/19 направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2021 справу № 211/594/19 передано на розгляд судді Рищенко А.Ю.

03.02.2021 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження справу № 211/594/19 та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 01.03.2021.

01.03.2021 представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи № 211/594/19 в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи передбаченні ст. 205 КАС України відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

09.03.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що оскаржуване рішення про відмову було прийнято у строки, встановлені ст. 19 Закону України для проведення реєстраційних дій, та з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України (заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою). Також рішення містить вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 24 Закону України. Крім того, діючим законодавством чітко регламентовано порядок проведення державної реєстрації прав та не передбачено правової та технічної можливості повторного розгляду заяви, за якою державним реєстратором вже було прийнято рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в ній. В той же час позивач не позбавлений повторно звернутися із заявою про державну реєстрацію до суб`єкта державного права в установленому законодавством порядку. Тому просить в задоволені позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2012 по справі № 2-2342/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», заборонено відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , серед якого квартира АДРЕСА_1 .

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15.05.2014 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту та зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки припиненим і недійсним та визнання договору іпотеки недійсним, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості в розмірі 185968,31 доларів США, вказане рішення боржником не виконане, перебуває в провадженні державної виконавчої служби Довгинціського відділу державної виконавчої служби.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.02.2015 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області в особі Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнано недійсним договір дарування квартири від 07 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_6 , згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенком О.І. 28.11.2011 року, за р. № 9146, та ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_1 , подарував, а ОСОБА_2 прийняла в дар трикімнатну квартиру, розташовану на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., та зареєстрований в реєстрі за № 504.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2017 застосовано реституцію до недійсного договору дарування квартири від 07.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та визнано за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на трикімнатну квартиру, розташовану на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дубачинської А.Є., за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 14.11.2018 року об 10:29:52 за реєстраційним номером 31159679, яку подала ОСОБА_7 , що діяла на підставі довіреності, серія і номер 7392-К-О, виданої 27.12.2016 року, видавник: Голова Правління ПАТ КБ "ПриватБанк" Шлапак О.В., для проведення державної реєстрації права власності, відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташований АДРЕСА_2 , за суб`єктом ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, позивач посилався на протиправність рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень через не з`ясування змісту рішення Довгинцівського районного суду від 15.05.2014, оскільки при здійсненні реєстраційної дії на підставі судового рішення заявником може бути й інша заінтересована особа, оскільки законодавством не встановлено обмежень для особи заявника.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають, зокрема: право власності.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно з п. 57 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Статтею 18 та ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

Заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, в яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав (п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Інший правонабувач - орендар, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом) (п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)

Зміст зазначених норм права свідчить про те, що зміни до Державного реєстру вносить державний реєстратор на підставі рішення суду, а не суд.

Таким чином, право на звернення з відповідним позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності має саме власник такого майна.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не є ні власником майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ні іншим правонабувачем, отже не має права на звернення до суду з даним позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

На підставі наведеного вище, суд вважає за необхідне зазначити про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки державний реєстратор діяв згідно вимог та в межах повноважень, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, суд критично ставиться до доводів позивача стосовно того, що оскільки саме за заявою Банку, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 24.04.2017, визнано право власності за ОСОБА_1 , забезпечено позов про стягнення заборгованості, тому саме Банк є належною особою, яка звернулась за проведенням реєстраційної дії, оскільки діючим законодавством України чітко визначене коло осіб, які мають право звернутися до державного реєстратора та надати відповідний перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, до якого позивач не входить, так як не є ні власником майна, ні іншим правонабувачем, отже не має права на звернення за проведенням реєстраційної дії відносно спірної квартири та до суду з даним позовом про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності.

Не приймаються до уваги і доводи позивача про те, що право Банку, як особи, в інтересах якої накладено арешт на дане нерухоме майно, визнано недійсними договір дарування, не відновлено скасуванням запису за ОСОБА_2 , адже в реєстрі не поновлено запис про право власності за ОСОБА_1 , оскільки в даному випадку ухвалою суду від 01.02.2012 лише було здійснено заходи забезпечення позову в рамках цивільної справи, а позивач не є власником нерухомого майна, в тому числі іпотекодержателем квартири, що надавло б Банку право на звернення за проведенням реєстраційної дії відносно спірної квартири.

Так само не приймаються до уваги і доводи АТ КБ «ПриватБанк» про те, що оскільки оскаржувана реєстраційна дія порушує заборону, встановлену ухвалою суду про накладення арешту, наявні підстави вважати, що рішення державного реєстратора є протиправним, оскільки вказана обставина не є правовою підставою для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Отже, вчинення дій, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», відноситься до виключної компетенції державного реєстратора, при цьому внесення записів про речові права, їх обтяження, здійснюється лише на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які, в даному випадку, відповідачем не були порушені.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому оскаржуване рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Отже, в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління з питань реєстрації Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинської Анни Євгеніївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко