Справа № 140/314/21
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/314/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації (далі - УСЗН Іваничівської РДА) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства 1А групи, має в користуванні автомобіль марки ЗАЗ, 2003 року виписку, р.н. НОМЕР_1 . Розпорядженням Департаменту соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації від 26.12.2003 позивачу призначена в рік компенсація витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля у розмірі 89,29 грн.

07.10.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила провести перерахунок та виплату компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, з урахуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» (далі - Постанова № 228), а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць за перше та друге півріччя 2020 року з врахуванням раніше проведених виплат, оскільки компенсація за перше та друге півріччя у розмірі по 184,77 грн. виплачена у меншому розмірі, ніж це передбачено пунктом 2 Постанови № 228.

Листом від 15.10.2020 № 1823/04-21/2-20 відповідач повідомив, що розмір грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів становить 184,775 грн. за перше півріччя, які були виплачені, та 184,775 грн. за друге півріччя, які перераховані на відділення поштового зв`язку та будуть виплачені.

Позивач не погоджується із такою відмовою та бездіяльністю відповідача та зазначає, що положення пункту 2 Постанови № 228 та пункту 5 Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого Постановою № 228 (далі - Порядок № 228), треба розуміти так, що 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, є сумою, яка належить до сплати за кожен місяць відповідно півріччя, що виплачується двічі на рік рівними частинами (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 550/196/16-а).

Позивач просить визнати протиправною бездіяльність УСЗН Іваничівської РДА щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 Постанови № 228 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 № 536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228» (далі Постанова № 536), а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, та зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 Постанови № 228 в редакції Постанови № 536, а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць до виникнення, зміни чи припинення спірних правовідносин.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 11).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 25.01.2021 № 102/04-21/2-21 (а. с. 17-19) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що спірна компенсація виплачувалася позивачу відповідно до пункту 5 Порядку № 228 рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року.

01.02.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить відхилити заперечення відповідача (а. с. 27-28).

Крім того, у запереченні від 02.02.2021 № 157/04-21/2-21 відповідач вказав, що вимоги Постанови № 228 виконано повністю, а саме виплачено позивачу у 2020 році компенсацію у розмірі, встановленому пунктом 2 вказаної постанови, в т. ч. в сумі 184,775 грн. за перше півріччя та в сумі 184,775 грн. за друге півріччя (а. с. 32-34).

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства 1А групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 11.11.2019 серії 12ААБ № 187864 (а. с. 8), має у власності автомобіль марки ЗАЗ, 2003 року виписку, р.н. НОМЕР_1 , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а. с. 4).

Розпорядженням Головного управління соціального захисту населення Волинської обласної державної адміністрації від 26.12.2003 позивачу призначена в рік компенсація витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля у розмірі 89,29 грн. (а. с. 5).

09.10.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила провести перерахунок та виплату компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, з урахуванням пункту 2 Постанови № 228, а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з розрахунку на місяць за перше та друге півріччя 2020 року з врахуванням раніше проведених виплат (а. с. 6).

Листом від 15.10.2020 № 1823/04-21/2-20 відповідач повідомив, що розмір грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів становить 184,775 грн. за перше півріччя, які були виплачені, та 184,775 грн. за друге півріччя, які перераховані на відділення поштового зв`язку та будуть виплачені (а. с. 7).

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із частинами першою, п`ятою, шостою статті 28 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 № 2961-IV грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються особам з інвалідністю, на дітей з інвалідністю, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом. Грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування призначають і виплачують місцева державна адміністрація. Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 228 для осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, які мають автомобілі та мотоколяски, розміри річних грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та мотоколясок становлять відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на транспортне обслуговування - 29 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 5 Порядку № 228 передбачено, що компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Наведене нормативне регулювання дає підстави стверджувати, що розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, показники, за якими вона визначається, порядок та періодичність її виплати точно встановлені законодавством, яке не передбачає компетенції центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, забезпечує формування та реалізацію здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, давати роз`яснення з питань визначення розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, що виплачуються особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, що мають автомобілі та мотоколяски. Показники і параметр розміру грошової компенсації у нормативному акті виписані достатньо чітко і однозначно для того, щоб визначити і виплати конкретну суму цього платежу. Зокрема, положення пункту 2 Постанови № 228 та пункту 5 Порядку № 228 треба розуміти так, що 22 або 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, є сумою, яка належить до сплати за кожен місяць відповідного півріччя, що виплачується двічі на рік рівними частинами. Лист Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013 № 2249/19/93-13, на який посилаються органи соціального захисту населення при обчисленні грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, що виплачується, зокрема інвалідам, не є нормативно-правовим актом, носить рекомендаційний характер, а тому не підлягає застосуванню при визначенні розміру зазначеної виплати.

Вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.10.2018 у справі № 550/196/16-а, від 28.04.2020 у справі № 611/26/17, та, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховуються при вирішенні цієї справи.

Отже, суд дійшов висновку про те, що виплата позивачу у 2020 році спірної компенсації в сумі 184,775 грн. за перше півріччя та в сумі 184,775 грн. за друге півріччя не відповідає положенням пункту 2 Постанови № 228 та пункту 5 Порядку № 228. При цьому, суд відхиляє покликання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013 № 2249/19/93-13 (а. с. 21), оскільки цей лист не є нормативно-правовим актом, носить рекомендаційний характер, а тому не підлягає застосуванню при визначенні розміру зазначеної виплати.

При вирішенні цієї справи суд виходить з того, що спір між сторонами виник щодо виплати у неналежному розмірі грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за період перше та друге півріччя 2020 року, оскільки саме щодо вказаного періоду позивач зверталася до відповідача із заявою від 09.10.2020 (а. с. 6) та відносно цього періоду відповідачем була надана відповідь листом від 15.10.2002 № 1823/04-21/2-20 (а. с. 7), а також відзив на позовну заяву від 25.01.2021 № 102/04-21/2-21 (а. с. 17-19).

Відтак, розгляд цієї справи, як це передбачено частиною другою статті 9 КАС України, відбувався за позовною заявою в межах заявлених у ній позовних вимог. При цьому, у суду відсутні підстави для врахування при вирішенні цього спору заяви від 30.01.2021 про уточнення позовних вимог (а. с. 25-26), оскільки вказана заява щодо зобов`язання провести нарахування та виплату спірної компенсації за період з першого півріччя 2019 року не відповідає встановленим вимогам, позаяк не містить правових обґрунтувань з посиланням на відповідні докази щодо виплати такої компенсації саме у 2019 році, та позивач не обґрунтувала дотримання строку звернення до суду з позовними вимогами, що стосуються нарахування та виплати грошової компенсації за 2019 рік. Разом з тим, позивач не позбавлена звернутися до суду з окремим позовом щодо вирішення спору про нарахування та виплату грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за 2019 рік.

Суд також звертає увагу, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесені відомості про перебування у стані припинення відповідача УСЗН Іваничівської РДА з 22.01.2021, відомості про державну реєстрацію припинення вказаної юридичної особи відсутні (а. с. 36), а у матеріалах справи немає доказів щодо реорганізації УСЗН Іваничівської РДА та його правонаступництва. Проте, вказані обставини не перешкоджають ухваленню судом рішення у цій справі, а суд у разі необхідності може вирішити питання про заміну відповідача правонаступником на стадії виконання рішення суду.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, виходячи із наданих суду статтями 9, 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправною бездіяльності УСЗН Іваничівської РДА щодо не нарахування та невиплати у першому та другому півріччі 2020 року грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 Постанови № 228 в редакції Постанови № 536, а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, та зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) за перше та друге півріччя 2020 року грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 Постанови № 228 в редакції Постанови № 536, а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Разом з тим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати спірну грошову компенсацію до виникнення, зміни чи припинення спірних правовідносин не підлягають до задоволення як передчасні та спрямовані на майбутнє, тоді як судовому захисту підлягають порушені права.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 у першому та другому півріччі 2020 року грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228», а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Іваничівської районної державної адміністрації (45300, Волинська область, смт. Іваничі, вул. Грушевського, 1, ідентифікаційний код 03192017) провести нарахування та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) за перше та друге півріччя 2020 року грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 № 228», а саме 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх