Справа № 480/9431/20
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Є.Д. Кравченко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р.Справа № 480/9431/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021, повний текст складено 08.04.2021, по справі № 480/9431/20

за позовом Приватного підприємства "Гольфстрім"

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Гольфстрім" (далі ПрП «Гольфстрім», позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області № СМ 17969/3150/АВ/П/ТД-ФС від 15.12.2020 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на Приватне підприємство "ГОЛЬФСТРІМ" в розмірі 350 000,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Сумській області від 15.12.2020 № СМ 17969/3150/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на ПП «Гольфстрім» в розмірі 350 000,00 грн.

Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просило його скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити частково. Скасувати постанову № СМ 17969/3150/АВ/П/ТД-ФС від 15.12.2020 в частині накладення штрафу у розмірі 50 000,00 грн. В іншій частині позову - відмовити.

В обґрунтування зазначає про не врахування судом першої інстанції, що відеозаписи відповідачем надано з дотриманням вимог ст. 99 КАС України, з них вбачається де саме, на якому об`єкті проведено відеозйомку. Відповідачем надано до суду належні докази на підтвердження допущення позивачем до роботи 6 працівників без належного оформлення трудових відносин. Разом з тим, відповідач визнає відсутність в діях позивача порушень ст. 24 КЗпП України щодо 1-ї особи ОСОБА_1 , оскільки позивачем надано до суду копію наказу про прийняття його на роботу.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 13.10.2020 Управлінням Держпраці у Сумській області видано наказ № 1071 "Про проведення інспекційного відвідування" ПрП «Гольфстрім» з питань належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми (т. 1 а.с. 103).

15.10.2020 начальником Управління Держпраці у Сумській області видано направлення на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання № 463/СМ1769 ( т. 1 а.с. 24).

З 15.10.2020 по 22.10.2020 відповідачем проведено інспекційне відвідування ПрП "Гольфстрім", за результатами якого складено акт від 22.10.2020 № СМ 17969/3150/АВ (т. 1 а.с. 11-21).

В акті зазначено про порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме допущено до роботи десять працівників без належного оформлення трудових відносин: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та осіб на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

15.10.2020 та 21.10.2020 Управлінням Держпраці у Сумській області направлено позивачу вимоги про надання документів № 17969/1627/НД та № 17969/2031/НД відповідно, якими вимагалось від керівника ПП "Гольфстрім", окрім іншого, надати копії документів, що підтверджують виконання робіт всіма працівниками для ПП "Гольфстрім" окрім іншого надати копії документів, що підтверджують виконання робіт всіма працівниками для ПП "Гольфстрім", копії наказів про прийняття працівників на роботу, письмові пояснення керівника (т. 1 а.с. 100-101).

22.10.2020 відповідачем складено припис про усунення виявлених порушень № СМ 17969/3150/АВ/П, яким директора ПрП «Гольфстрім» ОСОБА_11 зобов`язано усунути порушення щодо допущення до роботи осіб без оформлення трудового договору (т. 1 а.с. 22-23).

22.10.2020 позивачем направлено на адресу відповідача договір про закупівлю робіт за державні кошти № 71/20 від 16.07.2020; накази, заяви прийнятих працівників; повідомлення про прийняття на роботу працівників, квитанцію № 2; цивільно-правові договори.

15.12.2020 Управлінням Держпраці у Сумській області прийнято постанову № СМ 17969/3150/АВ/П/ТД-ФС, якою встановлено, що ПрП «Гольфстрім» допущено до виконання робіт 7 осіб, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України, у зв`язку з чим на ПрП "Гольфстрім" накладено штраф в розмірі 350 000,00 гривень ( т. 1 а.с. 6-10).

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що факт допуску позивачем 7 осіб до роботи без укладення трудового договору є недоведеним.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V) визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно ч. 5 ст. 2 Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог ст.ст. 1, 3, ч.ч. 1, 4, 6-8, абз. 2 ч.10, ч.ч. 13, 14 ст. 4, ч.ч. 1- 4 ст. 5, ч. 3 ст. 6, ч. 1- 4, 6 ст.ст. 7, 9, 10, 19, 20, 21, ч. 3 ст. 22 цього Закону.

Відповідно до п. 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі - Порядок № 823) заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені п. 5 Порядку № 823, відповідно до пп.3 якого інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Пунктом 19 Порядку № 823 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) (далі - акт), і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення.

Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі-Порядок № 509) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Судовим розглядом встановлено, що інспекційне відвідування проведено на підставі наказу № 1071 від 13.10.2020, службової записки начальника відділу від 12.10.2020, згідно до направлення на проведення інспекційного відвідування, врученого представнику ПрП "Гольфстрім" 20.10.2020, тобто у відповідності до вищенаведених правових норм.

Щодо суті виявленого відповідачем порушення, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КЗпП України Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Згідно з ч. 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб , які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про охорону праці" працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

За правилами ст.21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України визначено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (стаття 837 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 ЦК України).

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Підрядник, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Нормами ст. 24 КзпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч. 1ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роб

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З аналізу чинного законодавства вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва.

Колегія суддів зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №820/1432/17, від 06.03.2019 у справі №802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 27.01.2021 у справі № 822/3342/17.

Судовим розглядом встановлено, що підставою для накладення штрафу на позивача слугував висновок Управління Держпраці в Сумській області про допущення позивачем до роботи 7 працівників без укладення трудового договору.

На підтвердження порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України відповідачем надано акт інспекційного відвідування, відеозаписи.

Так, за результатами інспекційного відвідування ПрП «Гольфстрім» відповідачем встановлено, що працівники ПрП « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 на території КУ Сумська СШ № 9 виконували різного роду будівельні роботи, а саме утеплення зовнішніх стін будівель мінераловатними плитами, утеплення покрівлі з влаштуванням систем водовідведення, утеплення цокольної частини та підземної частини стін, улаштування вимощення, заміна віконних блоків та інші.

Відповідачем зазначено, що ОСОБА_5 під час інспекційного відвідування 15.10.2020 перебуваючи на об`єкті будівництва повідомив інспектору праці про те, що він працює на ПрП Гольфстрім. Зазначене підтверджується відеозаписом (20201015_101754).

ОСОБА_6 під час інспекційного відвідування 15.10.2020 представився інспекторам праці, як ОСОБА_12 , 21.10.2020 представився інспекторам праці, як ОСОБА_13 . Перебував на об`єкті будівництва та повідомив інспектору праці про те, що він працює на ПрП Гольфстрім, також зазначив що про роботу домовлявся з особою відповідальною за виконання робіт - ОСОБА_14 . Зазначене підтверджується відеозаписами (20201015_101754; 67). Крім того, під час проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи, проведеної інспекторами праці на об`єкті будівництва 08.10.2020 зазначена особа виконувала допоміжні роботи, що підтверджується відеозаписом.

ОСОБА_15 , який під час інспекційного відвідування 21.10.2020 перебуваючи на об`єкті будівництва повідомив інспектору праці про те, що він працює на ПрП Гольфстрім, також зазначив що про роботу домовлявся з особою відповідальною за виконання робіт - ОСОБА_14 . Зазначене підтверджується відеозаписом (10211053_0667).

ОСОБА_1 , який під час інспекційного відвідування 15.10.2020 перебуваючи на будівельному риштуванні виконував будівельні роботи. Інспекторам праці повідомив, що працює оздоблювачем на ПрП Гольфстрім. Зазначене підтверджується відеозаписом (МАН00451).

ОСОБА_2 , який під час інспекційного відвідування 15.10.2020 перебуваючи на об`єкті будівництва повідомив інспектору праці про те, що він проходить стажування, виконує підсобні роботи, також зазначив що про роботу домовлявся з особою відповідальною за виконання робіт - ОСОБА_14 . Зазначене підтверджується відеозаписом (10151014__0636). Крім цього, ОСОБА_2 під час інспекційного відвідування 21.10.2020 також перебував на території об`єкту будівництва, виконуючи підсобні роботи.

ОСОБА_3 під час інспекційного відвідування 21.10.2020 виконував роботи з улаштування вимощення однієї з будівель об`єкту будівництва. Зазначене підтверджується відеозаписом (МАН00482).

ОСОБА_4 під час інспекційного відвідування 21.10.2020 виконував роботи на металевих риштуваннях поряд з ОСОБА_16 . Зазначене підтверджується відеозаписом 64).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 був допущений позивачем до роботи на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття на роботу від 23.04.2020, наказу про прийняття на роботу від 23.04.2020 № 11, повідомлення про прийняття працівника на роботу (т. 1 а.с. 25, 26, 27).

Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та визнаються відповідачем.

Отже, відповідачем неправомірно накладено на позивача штраф за допущення до роботи ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.

Також судовим розглядом встановлено, що між позивачем та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 укладено цивільно-правові договори на надання послуг від 01.10.2020 (т. 1 а.с. 125-126, 128-130).

Відповідно до п. 1 зазначених договорів замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати роботи по встановленню віконних блоків та утепленню фасадної частини за адресою: АДРЕСА_2 орієнтовною площею 100 кв.м. з виконанням у строк до 30.10.2020.

Згідно п.п. 1.2-1.5 договорів роботи виконуються з використанням матеріалів та інструментів замовника, замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. Фактична вартість виконаних робіт визначається за актом приймання-передачі виконаних робіт (КБ-2В) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3). Договори не носять характеру трудових та на них не поширюються норми чинного трудового законодавства України.

Відповідно до п. 2.1 договорів оплата за виконану роботу проводиться протягом 10 робочих днів після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт (КБ-2В).

Також 01.10.2020 між позивачем та ОСОБА_13 укладено цивільно-правовий договір на надання послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати допоміжні роботи як підсобний робітник за адресою: АДРЕСА_2 з виконанням у строк до 30.10.2020. (т. 1 а.с. 127).

Згідно п.п. 1.2-1.5 договору роботи виконуються з використанням матеріалів та інструментів замовника, замовник зобов`язаний своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу. Фактична вартість виконаних робіт визначається за актом приймання-передачі виконаних робіт (КБ-2В) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (КБ-3). Договір не носить характеру трудових та на нього не поширюються норми чинного трудового законодавства України.

Проаналізувавши зміст вказаних договорів, суд першої інстанції дійшов висновку, що роботи за вищевказаними договорами виконувалися за винагороду, де оплачувався не процес праці, а результат після закінчення роботи, з наданих відповідачем доказів не вбачається, що позивачем використовувалася праця найманих працівників без належного оформлення.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Щодо договірних відносин позивача з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , колегія суддів зазначає, що умови договорів свідчать про їх цивільно-правовий характер, оскільки предметом договорів є результат роботи, а оплата здійснювалася за кінцевий результат, який підлягав оформленню відповідними актами виконаних робіт. Винагорода, яка підлягає отриманню виконавцями, не залежить від мінімальної заробітної плати і в жоден спосіб не пов`язана з кількістю відпрацьованого часу.

Таким чином, вищезазначені обставини свідчать про наявність саме цивільно-правових відносин між сторонами, а не трудових.

Отже, зазначені вище угоди, укладені позивачем з вищевказаними особами були спрямовані на кінцевий результат, що характеризує цивільно-правові (договірні) відносини, а не були пов`язані із самим процесом, що є характерним для трудових функцій.

Надані відповідачем відеозаписи, в свою чергу, також не підтверджують виконання вищевказаними особами трудових функцій, які б характеризувались систематичністю, наявністю режиму, трудового розпорядку, регулярно оплачувались.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача штраф за допуск до роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 без належного оформлення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що договірні відносини позивача з ОСОБА_13 , не були спрямовані на досягнення певного конкретного результату за наслідками виконання робіт, а їх метою було саме виконання підсобних робіт на об`єкті - тобто процес праці, а не її кінцевий результат, оскільки ОСОБА_13 виконував певні трудові функції відповідно до визначеного виду виконуваної роботи, у встановлений строк.

При цьому, в укладеному цивільно-правову договорі не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати допоміжні роботи, тобто праця за цим договором не є юридично самостійною, а здійснюється у межах діяльності позивача з систематичним виконанням трудових функцій. В цивільно-правовому договрі не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо.

Таким чином, цивільно-правова угода, укладена позивачем з ОСОБА_13 має ознаки трудового характеру.

Професія (посада) «підсобний робітник» є визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», код КП « 9322».

Також позивачем визначено місце виконання відповідної підсобної роботи - АДРЕСА_2 .

При цьому, підсобні роботи це - допоміжні роботи на виробничих дільницях та будівельних майданчиках, складах тощо, які включаються в себе вантаження, переміщення, укладання вантажів, очищення території та інше, що передбачає отримання відповідних завдань від керівника (начальника, розпорядника) та їх подальше виконання, що унеможливлює самостійну організацію процесу виконання таких робіт виконавцем.

Отже, відносини, що мали місце між ПрП «Гольфстрім» та ОСОБА_13 мають основні характеристики трудових відносин та не належать до цивільно-правових, а тому на них розповсюджуються вимоги трудового законодавства, зокрема КЗпП.

Таким чином, накладення на позивача штрафу за допущення до роботи ОСОБА_13 без укладання трудового договору є правомірним.

Згідно розрахунку фінансових санкцій, наведеному відповідачем в додаткових поясненнях, штраф на одну особу, допущену до роботи без укладання трудового договору складає 50 000,00 грн, відповідно стосовно семи осіб 350 000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова відповідача є неправомірною в частині накладення штрафу за 6 осіб, що складає 300 000,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування штрафу до позивача за допущення до роботи без належного оформлення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 у розмірі 300 000,00 грн.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції є неправомірним в частині скасування постанови відповідача про накладення на позивача штрафу у розмірі 50 000,00 грн за допуск до роботи ОСОБА_13 без укладання трудового договору.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 480/9431/20 скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною та скасуваня постанови Управління Держпраці у Сумській області від 15.12.2020 № СМ 17969/3150/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на Приватного підприємства "Гольфстрім" в розмірі 50 000,00 грн.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову Приватного підприємства "Гольфстрім" - відмовити.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 480/9431/20 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов І.С. Чалий