Справа № 640/24341/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року м. Київ № 640/24341/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМК»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
представники позивача - Буняк Ю.І.;

сторін: відповідача - Івах Г.В.

(у судовому засіданні 24.06.2021, відповідно до ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України (по тексту - КАС України), проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення)),

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМК» (далі - позивач або ТОВ «ТМК» або товариство) подано на розгляд Окружного адміністративного суду міста Києва позов до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі - відповідач або ГУ ДПС у м. Києві або контролюючий орган) про скасування податкових повідомлень-рішень від 10.09.2019 № 0102, № 0102, № 0102, № 02, № та від 11.09.2019 № та № , від 27.11.2019 № (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 23.12.2019 б/н).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2019 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/24341/19; витребувано у відповідача письмові пояснення щодо стану розгляду кримінальних проваджень, зокрема, щодо наявних у справах прийнятих рішень (ухвал, вироків): № 0004294 від 17.11.2017 щодо господарської діяльності ТОВ «Хайтбуд» (ідентифікаційний код 40673159), № 0000024 від 13.02.2017 щодо господарської діяльності ТОВ «Спринт Юг» (ідентифікаційний код 41271113), № 0000461 від 30.07.2015 щодо господарської діяльності ТОВ «Зенит-Трейд» (ідентифікаційний код 41020279), належним чином завірені копії документів, що містять відомості про здійснення суб`єктами господарювання фіктивних господарських операцій (протоколи допиту свідків, висновки експертів та спеціалістів) у зазначених кримінальних провадженнях, належним чином завірену копію вироку Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/3261/18-к від 20.03.2018; призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 27.02.2020.

В подальшому, з огляду на неявку представників сторін та зважаючи на поширення коронавірусу COVID-19, з урахуванням особливостей режиму роботи та клопотання представника позивача розгляд справи призначався на 16.04.2020 та 16.06.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2020 витребувано у відповідача письмові пояснення щодо стану розгляду кримінальних проваджень, зокрема, щодо наявних у справах прийнятих рішень (ухвал, вироків): № 0004294 від 17.11.2017 щодо господарської діяльності ТОВ «Хайтбуд» (ідентифікаційний код 40673159), № 0000024 від 13.02.2017 щодо господарської діяльності ТОВ «Спринт Юг» (ідентифікаційний код 41271113), № 0000461 від 30.07.2015 щодо господарської діяльності ТОВ «Зенит-Трейд» (ідентифікаційний код 41020279), належним чином завірені копії документів, що містять відомості про здійснення суб`єктами господарювання фіктивних господарських операцій (протоколи допиту свідків, висновки експертів та спеціалістів) у зазначених кримінальних провадженнях.

Враховуючи неявку представників сторін у судове засідання та клопотання представника позивача, розгляд справи відкладено на 13.08.2020.

13.08.2020 судом оголошувалась перерва, справу призначено до розгляду на 15.10.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.11.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2020 витребувано:

в Управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України письмові пояснення щодо стану розгляду кримінального провадження, зокрема, щодо наявних у справах прийнятих рішень (ухвал, вироків) № 0004294 від 17.11.2017 щодо господарської діяльності ТОВ «Хайтбуд» (ідентифікаційний код 40673159);

в СУ ФР Головного управління ДФС у м. Києві письмові пояснення щодо стану розгляду кримінального провадження, зокрема, щодо наявних у справах прийнятих рішень (ухвал, вироків) № 0000024 від 13.02.2017 щодо господарської діяльності ТОВ «Спринт Юг» (ідентифікаційний код 41271113);

в Головного слідчого управління Національної поліції України письмові пояснення щодо стану розгляду кримінального провадження, зокрема, щодо наявних у справах прийнятих рішень (ухвал, вироків) № 0000461 від 30.07.2015 щодо господарської діяльності ТОВ «Зенит-Трейд» (ідентифікаційний код 41020279);

в Управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України, СУ ФР Головного управління ДФС у м. Києві, Головного слідчого управління Національної поліції України належним чином завірені копії документів, що містять відомості про здійснення суб`єктами господарювання фіктивних господарських операцій (протоколи допиту свідків, висновки експертів та спеціалістів) у відповідних кримінальних провадженнях.

19.11.2020, 17.12.2020, 04.03.2021, 08.04.2021 та 27.05.2021 судом оголошувались перерви, справу призначено до розгляду на 24.06.2021.

У судовому засіданні вказаного дня представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити позов, за викладених у ньому підстав.

В якості підстав позову позивач зазначив, що висновки перевірки фіскального органу є такими, що суперечать приписам чинного законодавства та не підтверджуються матеріалами перевірки, а складені на підставі перевірки оскаржувані рішення є відповідно протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач звертає увагу, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є цілком обґрунтованими та прийнятими в межах чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку позивача з питань податкового законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, валютного - за період з 01.04.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2011 по 31.03.2019 та іншого законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 09.08.2019 № 448/26-15-14-01-02/32592573.

Згідно висновків акта перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема:

- пункту 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, ненадання ТОВ «ТМК» контролюючим органам оригіналів документів, чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- підпунктів 14.1.11, 14.1.257 пункту 14.1 статті 14, пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 5, 7 П(С)БО 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, пунктів 6, 7, 18 П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1092842,00 грн., в тому числі за ІІ-ІV квартали 2016 року на суму 558330,00 грн., за 2017 рік на суму 204216,00 грн., за 2018 рік на суму 330296,00 грн. та завищення від`ємного значення об`єкту податкування податком на прибуток від усіх видів діяльності на суму 200078,00 грн., в тому числі за І квартал 2019 року на суму 200078,00 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6, 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, пунктів 6, 7 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 799066,00 грн., в тому числі за грудень 2016 року на суму 296813,00 грн., за січень 2017 року на суму 96247,00 грн., за березень 2017 року на суму 135,00 грн., за травень 2017 року на суму 110409,00 грн., за серпень 2017 року на суму 19501,00 грн., за квітень 2018 року на суму 49871,00 грн., липень 2018 року на суму 100225,00 грн., за серпень 2018 року на суму 35042,00 грн., за вересень 2018 року на суму 37477,00 грн., за грудень 2018 року на суму 20000,00 грн., за січень 2019 року на суму 33346,00 грн.;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, на адресу контрагентів-покупців, не зареєстровано податкову накладну та порушено граничні терміни реєстрації податкової накладної в ЄРПН;

- підпунктів 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1, підпунктів 168.4.1, 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пунктів 57.1, 57.3 статті 57, пункту 54.2 статті 54, пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України за несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб до бюджету в періоді, що перевірявся, на загальну суму 61513,01 грн.;

- пунктів 1.5, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, підпунктів 168.1.1, 168.1.5 пункту 168.1, підпункту 168.4.4 пункту 168.4 статті 168, пункту 57.1 статті 57, пункту 54.2 статті 54, пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України за несвоєчасне перерахування військового збору до бюджету в періоді, що перевірявся на загальну суму 78704,78 грн.;

- частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI та пункту 6 частини третьої розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, в результаті чого встановлено порушення порядку сплати єдиного соціального внеску.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 10.09.2019 № 0102 про визначення податкового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1092842,00 грн. за основним платежем та 273211,00 грн. грн. за штрафними санкціями;

- від 10.09.2019 № 0102 про визначення суми завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 200078,00 грн.;

- від 10.09.2019 № 0102 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 799066,00 грн. за основним платежем та 199767,00 грн. грн. за штрафними санкціями;

- від 10.09.2019 № 0102 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 261519,00 грн. за штрафними санкціями;

- від 10.09.2019 № 02 про визначення штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн.;

- від 10.09.2019 № про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 133,33 грн. за штрафними санкціями;

- від 11.09.2019 № про визначення податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних в сумі 44113,82 грн. за штрафними санкціями;

- від 11.09.2019 № про визначення податкового зобов`язання з військового збору в сумі 57993,75 грн. за штрафними санкціями.

За результатами оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової служби України від 21.11.2019 № 10375/6/99-00-08-05-01 скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.09.2019 № 0102 в частині застосування штрафних санкцій за відсутність складання та реєстрації податкових накладних за грудень 2016 року, в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 10.09.2019 № 0102, № 0102, № 0102, № 02, № та від 11.09.2019 № , № залишено без змін, а скаргу задоволено частково.

В подальшому, на підставі наведеного рішення Державної податкової служби України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.11.2019 № 030526155 про визначення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 113113,00 грн. за штрафними санкціями.

Незгода з податковими повідомленнями-рішеннями суб`єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2021 заяву б/н від 13.03.2021 "Про відмову від позовних вимог в частині" представника ТОВ "ТМК" - Буняка Ю.І. - задоволено; прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМК" від позову б/н від 05.12.2019, з урахуванням уточнень згідно заяви б/н від 23.12.2019 "Про зміну предмету позову", в частині вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 27.11.2019 № ; провадження у справі № 640/24341/19 у вказаній частині - закрито.

Вивчивши матеріали адміністративного позову в частині решти позовних вимог, суд зазначає про таке.

Спірні правовідносини регулюються Податковим кодексом України (нижче - ПК України), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Розділом ІІІ ПК України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Розділом V ПК України врегульовані питання, пов`язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.

У відповідності зі статтею 198 ПК України:

- право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (пункт 198.1);

- датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2);

- податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3);

- не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України, згідно з положеннями якої:

- сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1);

- при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (пункт 200.2).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

В силу вимог частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, встановлені обов`язкові реквізити для первинних документів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз викладених норм свідчить про те, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як вбачається з матеріалів перевірки, відповідачем зроблено висновок про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 1092842,00 грн. та податку на додану вартість на загальну суму 799066,00 грн., а також завищення від`ємного значення об`єкту податкування податком на прибуток на суму 200078,00 грн. за результатами господарських операцій із ТОВ «ХАЙТБУД», ТОВ «СПРИНТ ЮГ», ТОВ «ЗЕНИТ-ТРЕЙД» та ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП».

Зокрема, між між позивачем (за договорами - підрядник) та ТОВ «ХАЙТБУД» (за договорами - субпідрядник) укладені договори від 02.04.2018 № 02/04/2018 та № 02/04/18-2, відповідно до умов якого підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе виконання наступних робіт:

- Прокладання внутрішньоквартальних теплових 2-га черга будівництва на об`єкті «Комплекс багатоповерхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по вул. Кургузова, ділянка 11А в м. Вишгороді, Вишгородський р-н, Київська обл.»;

- Прокладання тимчасової теплової мережі від ВТ-21 по комунікаційному коридору (теплові мережі, коригування) по об`єкту «Будівництво житлових будинків 1-3 у 20 мкр. ж/м Вигурівщина-Троєщина в Деснянському р-ні м. Києва».

В підтвердження факту проведення господарських операцій на загальну суму 299227,00 грн., в тому числі ПДВ 49871,15 грн. за вказаним договором позивачем надано суду копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2018 року від 23.04.2018, актів приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2018 року від 23.04.2018 № 1.

Також, між позивачем (за договором - покупець) та ТОВ «СПРИНТ ЮГ» (за договором - продавець) укладений договір поставки від 21.07.2017 № 210117, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити.

В підтвердження факту проведення господарських операцій на загальну суму 117007,68 грн., в тому числі ПДВ 19501,28 грн. за вказаним договором позивачем надано суду копії додатку 1 до договору поставки від 21.07.2017 № 210117, видаткової накладної від 28.07.2017 № РН-28/07/27, рахунку-фактури від 28.07.2017 № СФ-28/07/27.

Окрім того, згідно із видатковою накладною від 31.05.2017 № РН-31/05/17, ТОВ «ЗЕНИТ-ТРЕЙД» поставлені товари (пісок річковий, цемент М400, щебінь фр. 20х40, асфальт В-10, емульсія бітумна), замовлені позивачем, на загальну суму 662453,23 грн., в тому числі ПДВ 110408,87 грн. та виписано рахунок-фактуру від 31.05.2017 № СФ-31/05/17.

Сукупність наведених вище документів, досліджених під час розгляду справи підтверджує факт поставки позивачу товару та виконання робіт його контрагентами (ТОВ «ХАЙТБУД», ТОВ «СПРИНТ ЮГ», ТОВ «ЗЕНИТ-ТРЕЙД») та не дає підстав для сумніву щодо реальності її вчинення.

При цьому, виходячи з характеру спірних операцій, їх проведення відповідає звичайній господарській діяльності позивача.

Зокрема, основним видом економічної діяльності позивача є будівництво трубопроводів (код КВЕД 42.21).

Відповідачем, в цьому контексті, не надано належних та допустимих доказів які б спростовували виконання спірних операцій.

Судом відхиляються посилання контролюючого органу на податкову інформацію щодо контрагентів позивача по ланцюгу постачання, оскільки остання не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Контролюючий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 14.05.2019 у справі № 813/1341/16.

Також, суд критично ставиться до посилань відповідача на досудове розслідування, що здійснюється у кримінальних провадженнях № 0004294 від 17.11.2017, № 0000024 від 13.02.2017 та № 0000461 від 30.07.2015 у зв`язку з наступним.

Зокрема, у провадженні слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 13.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 205, частини третьої статті 212, частини першої статті 212 Кримінального кодексу України. В ході здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що службові особи ТОВ «Міленіум Інвест» (), в період 2016-2017 років, здійснювали безтоварні фінансово-господарські операції із приводу поставки імпортованих товарно-матеріальних цінностей (мототехніки) в адресу підприємств, які мають ознаки фіктивності, а саме: ТОВ «Праймкорп» (), ТОВ «Статус Альянс» (), ТОВ «Дженерал-Спейс» (), ТОВ «Селінкс Україна» (), ТОВ «Брокс Інвестмент» () та ТОВ «Новохмельницьке» () на загальну суму більше 7 млн. грн.

Також, Генеральною прокуратурою України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000461 від 30.07.2015 внесеному в ЄРДР за фактами створення та придбання ряду суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою та частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України, легалізації доходів отриманих злочинним шляхом, за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 209 Кримінального кодексу України, зловживання владою службовими особами ОУ Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України.

Окрім того, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004294 від 17.11.2017 за фактом створення (придбання) ряду суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України; за фактом вчинення за попередньою змовою групою осіб фінансових операцій з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння- легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, за частиною другою статті 209 Кримінального кодексу України; та за фактом підроблення групою осіб документів по створенню (придбанню) ряду суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб), з метою прикриття незаконної діяльності, за частиною третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

При цьому, з вказаних кримінальних проваджень не вбачається наявності вироків суду відносно ТОВ «ХАЙТБУД», ТОВ «СПРИНТ ЮГ», ТОВ «ЗЕНИТ-ТРЕЙД» за фіктивне підприємництво та/або ухилення від сплати податків, а господарські договори, укладені з такими контрагентами позивача на час розгляду справи не визнані в установленому порядку недійсними.

З огляду на викладене, вбачається висновок про те, що позивачем було доведено суду реальність здійснення господарських операцій з ТОВ «ХАЙТБУД», ТОВ «СПРИНТ ЮГ», ТОВ «ЗЕНИТ-ТРЕЙД», що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Водночас, доводи контролюючого органу в обґрунтування своєї позиції є припущеннями, які не доведено належними доказами.

Відсутність доведення факту правопорушення та неналежна оцінка міжгосподарських відносин призвела до невідповідності висновків контролюючого органу фактичним обставинам справи.

Таким чином, висновки ГУ ДПС у м. Києві, викладені в акті перевірки, вбачаються безпідставними, а податкові повідомлення-рішення від 10.09.2019 № 0102 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 179781,00 грн. (49871,15 + 19501,28 + 1104408,90) за основним платежем та 44945,00 грн. (179781,00 х 25%) за штрафними санкціями, № 0102 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 161803,00 грн. ((249355,75 + 97506,40 + 552044,40) х 18%) за основним платежем та 40451,00 грн. (161803,00 х 25%) за штрафними санкціями за господарськими операціями з придбання товару та робіт у ТОВ «ХАЙТБУД», ТОВ «СПРИНТ ЮГ», ТОВ «ЗЕНИТ-ТРЕЙД» - протиправними, у зв`язку з чим підлягають скасуванню у відповідній частині.

Щодо господарських операцій позивача із ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» в періоді, що перевірявся, судом виявлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи, між позивачем (за договорами - підрядник) та ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» (за договорами - субпідрядник) укладені договори від 11.01.2017 № 11/01/2017-1 та № 11/01/2017-2, відповідно до умов яких підрядник доручає, а субпідрядник приймає на себе виконання наступних робіт:

- Прокладання внутрішньоквартальних теплових мереж 2Ду159/250 мм на ділянці від котельні будинку № 2 до ІТП будинку № 2, 2-га черга забудови в ІІ-му А мікрорайоні у багатофункціональному житловому районі (місце розташування прилягає до вул. Маршала Гречка та просп. Правди у Подільському районі м. Києва );

- Роботи по прокладанню теплової мережі 2Ду108/200 на ділянці від ВТ-5до ВТ-6 та 2Ду89/160 на ділянці від ВТ-6 до житлового будинку № 5 на об`єкті «Будівництво житлових будинків та загальноосвітньої школи з басейном на вул. Соломії Крушельницької (ж/м Осокорки Північні, 11-й мкр) у Дарницькому районі м. Києва (ділянка від ВТ-5 до ВТ-6)».

В підтвердження факту проведення господарських операцій на загальну суму 577479,22 грн., в тому числі ПДВ 96246,53 грн. за вказаними договорами позивачем надано суду копії довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за січень 2017 року, актів приймання виконаних будівельних робіт за січень 2017 року від 31.01.2017 № 1.

Також, між позивачем (за договором - покупець) та ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» (за договором - продавець) укладений договір поставки від 20.01.2017 № 20/01/17, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти його та оплатити.

В підтвердження факту проведення господарських операцій за вказаним договором позивачем надано суду копії додатку 1 до договору поставки від 20.01.2017 № 20/01/17, видаткової накладної від 31.01.2017 № РН-31/01/17.

Водночас наявність первинних документів, які мають обов`язкові реквізити, визначені у законі, не є безумовною підставою для визнання правомірності формування податкового кредиту та витрат за умови, якщо такі первинні документи складені від імені суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), створеного з метою фіктивного підприємництва.

Так, вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2018 у справі № 757/13392/18-к ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за частиною другою статті 2051 Кримінального кодексу України.

Відповідно до змісту вказаного судового рішення, 19.02.2016 в той час коли ОСОБА_1 перебував у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 до нього звернулась невстановлена особа та запропонувала за грошову винагороду в сумі 500 грн. підписати документи щодо перереєстрації на ОСОБА_1 суб`єкта підприємницької діяльності (юридичну особу) ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» та призначення його директором цього товариства.

Усвідомлюючи противоправний характер таких дій, але перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, ОСОБА_1 , з корисливих мотивів, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність, погодився на таку пропозицію.

З цією метою, того ж дня, приблизно о 14 год.00 хв., ОСОБА_1 перебуваючи у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_5 передав вказаній невстановленій особі оригінал свого паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Білогірським РВ УМВС України в Хмельницькій області 21 березня 2012 року та оригінал свого ідентифікаційного коду - НОМЕР_2 .

Того ж дня о 16 години 00 хвилин, за цією ж адресою, ОСОБА_1 знову зустрівся з метою підписання реєстраційних документів ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» () з зазначеною невстановленою особою та реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на внесення завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, отримав від цієї невстановленої особи на підпис заздалегідь підготовлені, за невстановлених обставин, документи, а саме:

- опис документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Державна реєстрація новоутвореної шляхом заснування юридичної особи» від 02.03.2016;

- заяву про державну реєстрацію створення юридичної особи від 02.03.2016;

- протокол № 1 Загальних зборів Учасників ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» від 02.03.2016;

- договір № 3 купівлі-продажу частки в Статутному капіталі від 05.04.2017.

Виконуючи свою злочинну роль ОСОБА_1 не маючи наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність від імені ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» підписав їх.

Отримавши підписані ОСОБА_1 підроблені документи, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, невстановлена особа передала йому обіцяну грошову винагороду у розмірі 500 грн.

Під час підписання зазначених документів ОСОБА_1 розумів, що вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» () та діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів вчинив такі дії.

У подальшому, на підставі підписаних ОСОБА_1 підроблених документів, невстановленою особою у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві проведено державну реєстрацію змін до установчих документів, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 02.03.2016.

Таким чином, ОСОБА_1 за попередньою змовою групою осіб вніс завідомо неправдиві відомості у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» ().

Отже, своїми умисними діями, які виразились у внесенні за попередньою змовою групою осіб у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдивих відомостей, ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 2051 Кримінального кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з урахуванням наданих відповідачем доказів та встановлених фактів, суд констатує, що підписані невідомими особами документи, які досліджувались під час перевірки, не можуть бути підставою для декларування податкового кредиту та витрат при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність виконання робіт та поставки товару.

А тому, суд наголошує на відсутності у позивача відповідних (належним чином оформлених та підписаних посадовими особами ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV.

Неналежність первинних документів як підстав для бухгалтерського обліку господарських операцій унеможливлює прийняття позиції позивача про реальність здійснення таких операцій.

Верховний Суд України неодноразово висловлював висновки щодо застосування норм матеріального права, що регулюють подібні спірним правовідносини, у постановах, прийнятих за результатами розгляду справ з підстави, передбаченої у пункті 1 частини першої статті 237 КАС України (постанови від 22.11.2016 у справі № 826/11397/14, від 24.05.2016 у справі № 21-5332а15, від 14.06.2016 у справі № 21-1318а16, від 22.11.2016 у справі № 21-2430а16).

Висновки Верховного Суду України полягають у тому, що надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, за виключенням випадків доведення податковим органом фактів недостовірності відомостей, які містяться в документах.

У справі № 826/11397/14 Верховний Суд України зазначив, що така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, не могла бути не врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.

У справах № 21-5332а15, № 21-1318а16, № 21-2430а16 Верховний Суд України зазначив, що обставина щодо набрання законної сили вироком суду, яким директора підприємства визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених частинами першою і другою статті 205 Кримінального кодексу України, не може бути неврахованою судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального її підтвердження первинними документами. Це саме стосується і справ, де має місце обставина щодо наявності постанови суду про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка вчинила зазначений злочин, з нереабілітуючих підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 2а-7792/11/2670, від 11.06.2018 у справі № 826/10947/13-а, від 25.09.2018 у справі № 802/1233/16-а, від 19.02.2019 у справі № 826/11252/16.

В даній справі суд не вбачає підстав для відступлення від такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Отже, обставини фіктивності підприємницької діяльності ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП», встановлені вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2018 у справі № 757/13392/18-к, нівелюють висновки про товарність господарських операцій позивача з вказаним підприємством, а отже і правомірність формування позивачем податкового кредиту та витрат за відповідними операціями.

Зважаючи на той факт, що контрагентом позивача було фіктивне підприємство ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП», суд прийшов до висновку, що первинні документи, надані позивачем до перевірки на підтвердження сформованого податкового кредиту та витрат, підписані неповноважними особами, не можуть підтверджувати належним чином господарські операції позивача з його контрагентами.

Також, з урахуванням наданих відповідачем доказів та встановлених фактів, суд вважає, що підписані невідомими особами документи не можуть бути підставою для декларування податкового кредиту та витрат при наявності фактів, що ставлять під сумнів реальність виконання робіт та поставки товару.

Наведеним підтверджується правомірність податкових повідомлень-рішень від 10.09.2019 № 0102 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 96247,00 грн. за основним платежем та 24062,00 грн. (96247,00 х 25%) за штрафними санкціями, № 0102 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 86622,00 грн. (481232,70 х 18%) за основним платежем та 21656,00 грн. (86622,00 х 25%) за штрафними санкціями за господарськими операціями з придбання товару та робіт у ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП».

Окрім того, в ході перевірки за результатами аналізу кредиторської заборгованості ТОВ «ТМК» в розрізі контрагентів та термінів виникнення контролюючим органом встановлено, що станом на 31.03.2019 на бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» рахується наступна кредиторська заборгованість в сумі 3558668,00 грн. та 632 «Розрахунки з іноземними постачальниками» у сумі 25494,00 грн., по якій минув строк позовної давності.

Кредиторська заборгованість підприємства - це сума його боргу іншим особам, які стосовно цього підприємства називаються кредиторами.

Методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про кредиторську заборгованість та її розкриття у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 № 20, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за № 85/4306.

Відповідно до пункту 5 П(С)БО 11, якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за № 893/4186, така заборгованість у бухгалтерському обліку списується на субрахунок 717 «Дохід від списання кредиторської заборгованості».

Як вже зазначалось судом, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток, визначений шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства, на різниці, які виникають відповідно до положень ПК України.

Аналіз викладеного свідчить, що вартість списаної кредиторської заборгованості включається до складу фінансового результату (збільшує такий результат), визначеного у фінансовій звітності, та включається до об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Положеннями пункту 192.1 статті 192 ПК України встановлені особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту). Цією нормою встановлено, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості сума податкового кредиту, зокрема отримувача підлягає відповідному коригуванню.

Таким чином, сума безнадійної кредиторської заборгованості, як зобов`язання яке не підлягає погашенню, включається до складу доходу за правилами Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за № 860/4153 та за правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, що призводить до зміни суми компенсації вартості за отримані товари/послуги та є підставою для коригування податкового кредиту відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПК України.

Наведена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 06.02.2018 по справі № 804/7561/15 та від 11.09.2018 по справі № 804/4180/17.

Як вбачається з матеріалів перевірки, за позивачем рахується кредиторська заборгованість, по якій минув строк позовної давності, перед наступними постачальниками:

1) ТОВ «АЛАР КОНСАЛТ», , договір від 02.11.2015, сума заборгованості 120000,00 грн.;

2) ПП АТП-777, , договір від 17.07.2008 № 17/07-1, сума заборгованості 3600,00 грн.;

3) ТОВ «Будальтернатива», , договір від 19.01.2016, сума заборгованості 200077,97 грн.;

4) ТОВ «Будівельно-проектна фірма Україна», , договір від 22.01.2010, сума заборгованості 22973,81 грн.;

5) ТОВ «Вап-Буд», , договір від 12.09.2007, сума заборгованості 1482,80 грн.;

6) ТОВ «Геос БК», , договір від 21.04.2010, сума заборгованості 2574,86 грн.;

7) ТОВ «Грос-А», , рахунок-фактура від 02.03.2007, сума заборгованості 1968,00 грн.;

8) ВАТ «ДБКЗ», , договір від 10.09.2007, сума заборгованості 4872,84 грн.;

9) ДП УМЦБДР ТА IT МОЗ УКРАЇНИ, , рахунок-фактура від 14.03.2014, сума заборгованості 808,62 грн.;

10) ТОВ «Євроблок», , рахунок-фактура від 27.04.2007, сума заборгованості 1362,00 грн.;

11) ТОВ «ІК-Монтаж», , договір від 03.09.2008, сума заборгованості 28578,86 грн.;

12) КДП «Київгеоінформатика», , рахунок-фактура від 17.12.2008, сума заборгованості 2173,56 грн.;

13) ВАТ «Київміськбуд Трест», , договір від 26.10.2009, сума заборгованості 22093,82 грн.;

14) ТОВ «Консоль Плюс», , договір від 01.03.2011, сума заборгованості 226963,50 грн.;

15) ТОВ КФ «Континіум-Галичина», , рахунок-фактура від 25.09.2009, сума заборгованості 100,00 грн.;

16) ДП «Мастер Еллойс», , рахунки-фактури за 2007-2008 роки, сума заборгованості 631815,68 грн.;

17) ТОВ «Мастерпайп», , рахунок-фактура від 15.07.2015, сума заборгованості 11760,00 грн.;

18) ДП МОУ України Монтажник-Україна», , договір від 05.11.2012, сума заборгованості 11105,59 грн.;

19) ТОВ «Професіонал», , рахунок-фактура від 21.02.2008, сума заборгованості 300,00 грн.;

20) ТОВ «Рейнкол», , договір від 03.03.2008, сума заборгованості 706980,00 грн.;

21) ТОВ «Солстрой», , договір від 01.04.2010, сума заборгованості 6630,00 грн.;

22) ТОВ «Спецбудпроект», , договір від 25.04.2007, сума заборгованості 20892,00 грн.;

23) ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , договір від 14.06.2006, сума заборгованості 420350,00 грн.;

24) ПП «Тепломережаспецкомплект», , рахунки-фактури за 2008 рік, сума заборгованості 54489,04 грн.;

25) ТОВ «Укрмонолітбуд», , видаткова накладна від 30.10.2009, сума заборгованості 21870,92 грн.;

26) ТОВ «Укрреставрація», , договір від 19.07.2012, сума заборгованості 141,67 грн.;

27) ТОВ «Укрцентрпостач», , договір від 14.12.2011, сума заборгованості 41,16 грн.;

28) ТОВ «Центрконсалт», , договір від 30.07.15 № 30/07/15, сума заборгованості 269356,80 грн.;

29) ТОВ «Центрконсалт», , договір від 30.07.15 № 30/07/15-3, сума заборгованості 320230,52 грн.;

30) ТОВ «Центрконсалт», , договір від 03.08.15 № 525-1с, сума заборгованості 174693,60 грн.;

31) ТОВ «Центрконсалт», , договір від 04.08.15 № 28/07/15, сума заборгованості 35555,10 грн.;

32) ТОВ «Центрконсалт», , договір від 01.09.15 № 01/09/15, сума заборгованості 195111,60 грн.;

33) ТОВ «Центрконсалт», , договір від 02.09.15 № 02/09/15, сума заборгованості 29749,35 грн.;

34) КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дарницького району» м. Києва, , договір від 03.01.2007, сума заборгованості 7964,46 грн.;

35) Навал АО (нерезидент Фінляндія), договір від 01.03.2007, сума заборгованості 25494,07 грн.

Проте, за період з 01.04.2016 по 31.03.2019 ТОВ «ТМК» в бухгалтерському обліку по рахунку 71 «Інші доходи» кредиторська заборгованість в сумі 3584163,00 грн. (3558668,00 + 25494,00) не включена, податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 523038,00 грн., в тому числі за грудень 2016 року на суму 296813,00 грн., за січень 2017 року на суму 96247,00 грн., за березень 2017 року на суму 135,00 грн., за травень 2017 року на суму 110409,00 грн., за липень 2017 року на суму 19501,00 грн., за квітень 2018 року на суму 49871,00 грн., за липень 2018 року на суму 100225,00 грн., за серпень 2018 року на суму 35042,00 грн., за вересень 2018 року на суму 37477,00 грн., за листопад 2018 року на суму 20000,00 грн., за січень 2019 року на суму 33346,00 грн. (за виключенням неплатників ПДВ - ТОВ КФ «Континіум-Галичина», , ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) та Навал АО (нерезидент, Фінляндія)), не нараховано.

Відтак, визначення позивачу суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість в частині 523038,00 грн. (3138228,00 / 6) основного платежу та 130760,00 грн. (523038,00 х 25%) штрафних санкцій, а також податку на прибуток в сумі 645149,00 грн. (3584163,00 х 18%) за основним платежем та 161287,00 грн. (645149,00 грн. х 25%) за штрафними санкціями є правомірним, а податкові повідомлення-рішення відповідача від 10.09.2019 № 0102 та № 0102 в цій частині не підлягає скасуванню.

Також, за результатами аналізу кредиторської заборгованості позивача в розрізі контрагентів та термінів виникнення контролюючим органом встановлено, що станом на 31.03.2019 на бухгалтерському рахунку 621 «Короткострокові векселі, видані в національній валюті» рахується наступна кредиторська заборгованість в сумі 875014,59 грн., в тому числі по контрагенту ТОВ «УБК-ІНВЕСТ» на суму 40354,59 грн., по контрагенту ТОВ «Капиталь 2» на суму 471510,00 грн., по якій минув строк позовної давності.

До перевірки надано угоду про припинення зобов`язання (розрахунок векселем) від 01.11.2012 б/н, згідно якої ТОВ «УБК-ІНВЕСТ» (сторона-1) та ТОВ «УМК» (сторона-2), керуючись главою 54 Цивільного кодексу України та іншим законодавством України, уклали цю угоду про таке:

1. Сторона-2 проводить розрахунок з стороною-1 в безготівковій формі шляхом передачі простого векселя на суму заборгованості за договорами: № 01/09/10-1с від 01.09.2010 в розмірі 436566,39 грн.; № 01/09/10-2с від 01.09.2010 в розмірі 95614,34 грн.; № 15/06/11-1с від 15.06.2011 в розмірі 4385,66 грн.; 11/01/12-1с від 11.01.2012 в розмірі 203433,60 грн.; № 08/03/12-1с від 08.03.2012 в розмірі 56504,60 грн. загальна сума заборгованості складає 403504,60 грн. Реквізити векселя зазначаються в акті прийому-передачі.

2. Передача стороною-2 виписаного векселя проводиться у строк до 01 листопада 2012 року.

3. Оформлення передачі векселів здійснюється шляхом підписання акту прийому-передачі.

4. Дана Угода набирає чинності з моменту її підписання.

5. Положення Договорів № 01/09/10-1с від 01.09.2010; № 01/09/10-2с від 01.09.2010 в розмірі 95614,34 грн.; № 15/06/11-1с від 15.06.2011; 11/01/12-1с від 11.01.2012; № 08/03/12-1с від 08.03.2012, які регулюють форму та строки розрахунків, діють в частині, що не суперечить пункту 1 даної Угоди.

6. З моменту передачі векселя на його номінальну суму припиняються грошові зобов`язання сторони-2 щодо платежу за цими договорами та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем.

До перевірки надано акт прийому-передачі векселів від 01.11.2012 б/н за угоду про припинення зобов`язання (розрахунок векселем) б/н від 01.11.2012.

На виконання умов вищевказаної угоди та в рахунок оплати за поставлений товар ТОВ «ТМК» на користь ТОВ «УБК-ІНВЕСТ» () було виписано простий вексель від 01.11.2012 серії АА № 0978050 із строком погашення за пред`явленням.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.04.2013 у справі № 905/452/13-г ліквідовано юридичну особу - ТОВ «УБК-ІНВЕСТ» (, 83049, м. Донецьк, Куйбишевський район, вул. Куйбишева, буд. 109); вимоги не задоволені за відсутності майна, вважаються погашеними; припинено провадження по справі про банкрутство ТОВ «УБК-ІНВЕСТ», м. Донецьк; зобов`язано державного реєстратора здійснити державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Запис про припинення державної реєстрації від 24.04.2013 № 8034491, дата зняття з обліку платника податків - 22.01.2018.

Згідно зі статтею 598 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється:

- виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України);

- за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (стаття 600 ЦК України);

- зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України);

- за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України);

- внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України);

- неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (стаття 607 ЦК України);

- ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 5 П(С)БО 11, якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Тобто, у даному випадку, оскільки підприємство-векселедержатель (ТОВ «УБК-ІНВЕСТ») ліквідоване, з огляду на відсутність договору із ТОВ «Капиталь 2» та акту приймання останнім векселя, суд дійшов висновку про наявність у підприємства-боржника (позивача) обов`язку визнати в бухгалтерському обліку доходи від списання кредиторської заборгованості за непогашеними векселями, чого останнім зроблено не було, відтак контролюючим органом правомірно визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 157503,00 грн. ((403504,60 + 471510,00) х 18%) за основним платежем та 39376,00 грн. (157503,00 грн. х 25%) за штрафними санкціями згідно із податковим повідомленням-рішенням від 10.09.2019 № 0102.

Окрім того, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «ТМК» в 2017-2018 роках згідно наданих первинних документів, оборотно-сальдових відомостей по 92 «Адміністративні витрати», 79 «Фінансові результати» тощо до адміністративних витрат віднесено витрати, пов`язані з проведенням рекламної відео-інформаційної кампанії в мережі торговельних центрів з умовною назвою «Послуги з благоустрою, асфальтуванням», які надавало ТОВ «Дітрейд ЛТД» () згідно договору від 26.06.2017 № 2606-17-1.

Згідно договору від 26.06.2017 № 2606-17-1 ТОВ «Дітрейд ЛТД» (за договором - виконавець) на замовлення ТОВ «ТМК» (за договором - замовник) зобов`язується надати послуги з розміщення рекламних матеріалів, наданих замовником, на рекламоносіях, у відповідності з затвердженими сторонами додатками до даного Договору. Вид та місцезнаходження рекламоносія, на якому будуть розміщуватися рекламні матеріали замовника, погоджуються сторонами в додатках до Договору. Виконавець має право залучати третіх осіб ля виконання послуг по даному Договору. Замовник зобов`язується оплатити та прийняти надані виконавцем послуги. Вартість послуг виконавця по проведенню рекламної компанії вказується в додатках до Договору і визначається виходячи із медіа-планування, кількості і типу рекламних носіїв, хронометражу рекламного ролика, строків і періодичності його трансляції. Узгоджена вартість дійсна лише в рамках конкретної рекламної кампанії, передбаченої у відповідному додатку до Договору. Замовник зобов`язаний оплатити послуги виконавця, що надаються, відповідно до додатків до даного Договору, на поточний рахунок виконавця на підставі виставлених виконавцем рахунків, в строки, що погоджуються сторонами у відповідних додатках до цього Договору. При цьому, вартість послуг, погоджена сторонами у відповідному додатку, не підлягає зміні.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248.

Пунктом 6 П(С)БО 16 встановлено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

У силу підпункту 15.4 пункту 15 П(С)БО 16 до складу загальновиробничих витрат включаються витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.

За змістом пункту 19 П(С)БО 16 витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

На підставі договору від 26.06.2017 № 2606-17-1 були виписані видаткові накладні від 31.07.2017 № 2408, від 31.08.2017 № 5192, від 30.09.2017 № 5803, від 31.10.2017 № 6088, від 31.12.2017 № 7306.

Відповідно до первинних документів, актів наданих послуг, фотозвітів, наданих позивачем до перевірки, послуги були надані ТОВ «Дітрейд ЛТД» в 2017 році, натомість в 2018 році такі послуги не здійснювались.

Наведеним підтверджується правомірність висновку контролюючого органу про заниження фінансового результату до оподаткування на загальну суму 429167,00 грн. через неправомірне віднесення до складу адміністративних витрат за 2018 рік сум рекламної відео-інформаційної кампанії, відтак відсутні підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 № 0102 про визначення суми завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.

Щодо грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору за штрафними санкціями, визначеного згідно із податковими повідомленнями-рішеннями від 11.09.2019 № та № , судом встановлено наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно зі статтею 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Ставка податку, згідно з пунктом 167.1 статті 167 ПК України, становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету передбачений статтею 168 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 171.1 статті 171 ПК України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України; ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України; нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 ПК України, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України; відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 ПК України; платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 ПК України (підпункти 1.2-1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Як вбачається з акта від 09.08.2019 № 448/26-15-14-01-02/32592573, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату до відповідного бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників підприємства за квітень-липень, вересень-жовтень, грудень 2016 року, січень, лютий, квітень-грудень 2017 року, січень 2018 - лютий 2019 року на загальну суму 61513,01 грн.

Також, перевіркою встановлено несвоєчасну сплату до відповідного бюджету утриманої суми військового збору за квітень 2016 року по лютий 2019 року у розмірі 78704,78 грн.

Перелічені порушення підтверджуються наданими позивачем під час перевірки регістрами бухгалтерського та податкового обліку (рах. 6411 та 642) та не були спростовані під час розгляду справи в суді, у зв`язку із чим визначення позивачу податкового зобов`язання з вказаних податку та збору за штрафними санкціями є правомірним, а тому податкові повідомлення-рішення від 11.09.2019 № та № скасуванню не підлягають.

Стосовно вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 № , прийнятого відповідачем, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до пункту 1201.1 статті 1201 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

Несвоєчасність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (17 днів затримки) податкової накладної від 10.04.2018 № 40, виписаної позивачем на адресу Приватного підприємства «Сінта-Сервіс», не є спірною у справі, сторонами не заперечується, у зв`язку із чим не підлягає доказуванню.

Враховуючи наявність факту порушення позивачем терміну реєстрації податкової накладної, суд дійшов висновку щодо правомірності штрафних санкцій, визначених пунктом 1201.1 статті 1201 ПК України, застосованих відповідачем згідно із податковим повідомленням-рішенням від 10.09.2019 № , а тому відсутні підстави для його скасування.

Щодо визначення суми податкового зобов`язання за штрафними санкціями в розмірі 510,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Водночас, як вбачається з матеріалів перевірки, запити від 29.07.2019 № 3, від 31.07.2019 № 4, від 02.08.2018 № 5 витребовувались пояснення щодо виникнення кредиторської заборгованості по контрагентам, а не документи (їх копії).

Відтак, застосування штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн. відповідно до податкового повідомлення-рішення від 10.09.2019 № 02 було здійснено відповідачем протиправно, у зв`язку із чим останнє підлягає скасуванню.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким платнику податків донараховані податкові зобов`язання чи відмовлено у наданні податкових вигод, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 КАС України).

Оскільки в даному випадку суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, то судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, як то відповідача у справі.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМК» - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10.09.2019 № 0102 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 179781,00 грн. за основним платежем та 44945,00 грн. за штрафними санкціями.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10.09.2019 № 0102 в частині нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 161803,00 грн. за основним платежем та 40451,00 грн. грн. за штрафними санкціями за господарськими операціями з придбання товарів і робіт у ТОВ "ХАЙТБУД" (), ТОВ "СПРИНТ ЮГ" (), ТОВ "ЗЕНИТ-ТРЕЙД" ().

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 10.09.2019 № 02 про визначення штрафних санкцій в розмірі 510,00 грн.

5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

6. Cтягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМК" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 38, ), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ) понесені ТОВ "ТМК" витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 078 (три тисячі сімдесят вісім) гривень.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення складено 08.07.2021.

Суддя К.С. Пащенко