Справа № 804/3722/18
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Справа № 804/3722/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
представника позивача: представника відповідача: Кумченко В.Ю., Сігалової М.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №804/3722/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС звернулися до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просили, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми Д № 003641404 від 15.02.2018 року Головного управління ДФС України в Дніпропетровській області;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень від 15.02.2018 №№, , відмовлено.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.02.2018 №№ , 003641404, .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач подав касаційні скарги, в яких просить скасувати вказані вище рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Постановою Верховного Суду від 02.12.2020 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2018 року, додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 січня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

21.12.2020 року справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на новий розгляд судді Ількову В.В.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року прийнято адміністративну справу №804/3722/18, до провадження. Призначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.01.2021 року.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року витребувано у позивача належним чином засвідчені копії таких документів:

- відомості (інформацію) щодо контрагентів позивача про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку;

- інформацію щодо наданих позивачем документів (видаткові накладні), які містять очевидні дефекти змісту і форми;

- протоколи допиту свідка - засновника ТОВ Трейдпромінвест Шалашенко П.Є. у кримінальному провадженні;

- відомості (інформацію) щодо перевірки фактичного руху активів шляхом дослідження первинних документів;

- відомості (інформацію) питання правомірності формування позивачем податкових вигод за спірними господарськими операціями;

- інформацію щодо достовірності чи недостовірності даних, у первинних документах наданих під час перевірки, а також наявність у них обов`язкових реквізитів, або про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства;

- відомості (інформацію) щодо безтоварності господарських операцій ТОВ Голметресурс з ТОВ Трейд-Векс за договором постачання від 31.10.2016 №31/10, з урахуванням тих обставин, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення судів попередніх інстанцій у даній справі були скасовані постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції;

- відомості (інформацію) щодо своєчасності і повноти сплати позивачем податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військово збору у період, який перевірявся, а також інформацію щодо контролю за правильністю нарахування фіскальним органом фінансових санкцій за такі порушення та інші наявні докази щодо суті спору.

Ухвалою суду від 22.12.2020 року витребувано також у відповідача належним чином засвідчені копії таких документів:

- відомості (інформацію) щодо контрагентів позивача про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку;

- інформацію щодо наданих позивачем документів (видаткові накладні), які містять очевидні дефекти змісту і форми;

- протоколи допиту свідка - засновника ТОВ Трейдпромінвест Шалашенко П.Є. у кримінальному провадженні;

- відомості (інформацію) щодо перевірки фактичного руху активів шляхом дослідження первинних документів;

- відомості (інформацію) питання правомірності формування позивачем податкових вигод за спірними господарськими операціями;

- інформацію щодо достовірності чи недостовірності даних, у первинних документах наданих під час перевірки, а також наявність у них обов`язкових реквізитів, або про їх невідповідність вимогам чинного податкового законодавства;

- відомості (інформацію) щодо безтоварності господарських операцій ТОВ Голметресурс з ТОВ Трейд-Векс за договором постачання від 31.10.2016 року №31/10, з урахуванням тих обставин, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення судів попередніх інстанцій у даній справі були скасовані постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції;

- відомості (інформацію) щодо своєчасності і повноти сплати позивачем податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військово збору у період, який перевірявся, а також інформацію щодо контролю за правильністю нарахування фіскальним органом фінансових санкцій за такі порушення та інші наявні докази щодо суті спору.

18.01.2021 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву разом із витребуваними судом доказами по справі.

19.01.2021 року позивачем подані додаткові письмові пояснення по справі.

20.01.2021 року розгляд справи відкладено на 02.02.2021 року.

02.02.2021 року товариством подані додаткові письмові пояснення.

02.02.2021 року зупинено провадження у адміністративній справі №804/3722/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, для надання часу для примирення сторін до 02.03.2021 року.

02.03.2021 року відповідач надав письмові пояснення по справі.

02.03.2021 року відкладено розгляд справи на 06.04.2021 року.

02.03.2021 року представником відповідача було подано до суду клопотання про заміну відповідача, а саме: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (43145015) на його правонаступника Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (44118658), як відокремлений підрозділ.

01.04.2021 року товариством подані додаткові письмові пояснення разом із додатковими доказами по справі.

06.04.2021 року податковим органом надані письмові пояснення.

06.04.2021 року поновлено провадження у справі.

06.04.2021 року здійснено заміну відповідача у справі №804/3722/18 на його правонаступника, а саме: замінено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області () на його правонаступника Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП: 44118658).

Витребувано повторно від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, додаткові докази по справі, а саме:

- детальну письмову інформацію щодо відомостей своєчасності та повноти сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб у період, що перевірявся, та щодо правильності та своєчасності нарахування фіскальним органом санкцій, згідно оскаржуваних товариством рішень;

- детальну письмову інформацію щодо відомостей своєчасності та повноти сплати позивачем військового збору, у період що перевірявся, та щодо правильності та своєчасності нарахування фіскальним органом санкцій, згідно оскаржуваних товариством рішень;

- детальну письмову інформацію щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених зобов`язань по Декларації з податку на додану вартість, та щодо правильності та своєчасності нарахування фіскальним органом санкцій, згідно оскаржуваних товариством рішень.

Також ухвалою суду витребувано повторно від Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС, засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, докази по справі, а саме:

- копії податкових та видаткових накладних, які на думку податкового органу, мали дефекти в оформленні (оригінали вказаних документів надати для огляду в судове засідання);

- детальну письмову інформацію щодо відомостей своєчасності та повноти сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб у період, що перевірявся, та щодо правильності та своєчасності нарахування фіскальним органом санкцій, згідно оскаржуваних товариством рішень;

- детальну письмову інформацію щодо відомостей своєчасності та повноти сплати позивачем військового збору, у період що перевірявся, та щодо правильності та своєчасності нарахування фіскальним органом санкцій, згідно оскаржуваних товариством рішень;

- детальну письмову інформацію щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених зобов`язань по Декларації з податку на додану вартість, та щодо правильності та своєчасності нарахування фіскальним органом санкцій, згідно оскаржуваних товариством рішень.

Судове засідання у справі призначено на 14.05.2021 року.

14.05.2021 року податковим органом подані до суду письмові пояснення.

06.04.2021 року додатково витребувані докази по справі разом із витребуваними додатковими доказами.

06.04.2021 року представник позивача заявив клопотання про зупинення провадження по справі №804/3722/18, з наданням часу для примирення сторін.

Ухвалою суду від 06.04.2021 року зупинено провадження у адміністративній справі №804/3722/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, для надання часу для примирення сторін до 14.05.2021 року.

14.05.2021 року відкладено розгляд справи на 26.05.2021 року.

26.05.2021 року податковим органом надані письмові пояснення разом із витребуваними судом доказами по справі.

26.05.2021 року відкладено розгляд справи на 16.06.2021 року.

16.06.2021 року поновлено провадження у справі.

16.06.2021 року по справі оголошено перерву у судову засіданні. Розгляд справи призначено на 29.06.2021 року.

29.06.2021 року у судовому засіданні сторони підтримали обрані правові позиції.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

У позовній заяві, позивач посилається на те, що господарські операції між ТОВ АСКОМ СЕРВІС та його контрагентами ТОВ Трейд-Векс, ТОВ Трейд Пром Інвест, ТОВ Вин Пром, ТОВ Маріот Компані мали реальний характер.

Вказують, що діяльність товариства була спрямована на отримання економічної вигоди від підприємницької діяльності, підприємства ознак фіктивності на час здійснення господарської операції не мали, що зумовлює хибність викладених у акті перевірки висновків контролюючого органу, а відтак, на їх думку, такі висновки не можуть бути покладені в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Посилання відповідача про неможливість встановлення походження товарів, недоведеність фактичного здійснення господарських операцій, не узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у низці судових рішень, практикою Європейського суду з прав людини.

Позивач вказує, що саме на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок із доведеності правомірності своїх рішень, проте відповідачем, на їх думку, таких доказів не надано.

Вважають, що Товариством належними доказами було доведено фактичне здійснення спірних господарських операцій.

Таким чином, з урахуванням наведеного, позивач вважає, що прийняті контролюючим органом рішення є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню та визнанню протиправними.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своєї позиції зазначили, що складені між ТОВ "Аском Сервіс" та ТОВ Трейдпромінвест, ТОВ Вин-Пром, ТОВ Маріот Компані - договори не опосередковувалися реальним виконанням операцій, яка становить його предмет.

Відповідач вказує, що надані до перевірки видаткові накладні, виписані ТОВ Трейдпромінвест, ТОВ Вин-Пром та ТОВ Маріот Компані в адресу ТОВ Аском Сервіс, не можуть вважатися первинними документами, на підставі яких можна формувати показники податкової звітності, що у свою чергу, виключає можливість подальшого використання товарів у діяльності платника податків.

Зазначили, що перевіркою встановлено здійснення ТОВ Аском Сервіс нереальних господарських операцій з отримання товарів, у зв`язку із відсутністю факту (джерела) їх законного походження у попередніх ланках постачання.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС (стара назва ТОВ Голметресурс) зареєстроване 14.08.2006 року №0028864 Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради.

На підставі наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки від 06.09.2017 року за №4825-п та направлень на проведення перевірки від 19.12.2017 року за №11189-11192 посадовими особами контролюючого органу було проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 30.06.2017 року.

08.11.2017 року, за результатами перевірки, складено Акт про результати документальної позапланової перевірки № 20966/04-36-14-04/34561966.

Перевіркою встановленні такі порушення ТОВ АСКОМ СЕРВІС:

- п. 44.1, п.44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) в редакції від 01.02.2016 року, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств за 2016 рік в сумі 1 833 713 грн.;

- п. 187.1 ст.187, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України від 02.12.10 за №2755-VI (зі змінами та доповненнями), підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму на загальну суму 1 344 901 грн., в т.ч. у січні 2016 - 4 539 грн., у лютому 2016- 116 996 грн., у жовтні 2016-5 406 грн., у листопаді 2016 року - 12 726 грн., у грудні 2016 - 642 640 грн., у січні 2017 - 562 594 грн.;

- п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством за березень 2017 року несвоєчасно зареєстрована податкова накладна, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі 10%;

- п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами і доповненнями, в частині недотримання граничних термінів сплати узгоджених зобов`язань;

- п.п.49.18.1 п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами і доповненнями, в частині недотримання термінів подачі податкової декларації з податку на додану вартість;

- пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. а п. 176.2 ст. 176, ПКУ № 2755-VІ, в результаті чого не своєчасно перераховано до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 2 676 648,29 грн.;

- пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. а п. 176.2 ст. 176, п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу №2755-VІ від 02.12.10р. в результаті чого не своєчасно перераховано до бюджету військовий збір у сумі 377516,30 грн.;

- абз.1 п.46.1 ст.46, пл.47.1.3 п.47 ст.47, п.49.1 та п.49.2, ст.51 гл.2 та п.п., п. 119.2 с.119, абз. б п. 176.2. ст.176 ПК України за подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку за формою 1ДФ за 2 кв. 2017р. з порушенням строків подання, та за 4 кв. 2016р. надання не у повному обсязі.

Згідно висновків контролюючого органу викладених у акті перевірки, встановлено, що позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС мав господарські відносини із такими контрагентами, а саме: ТОВ Трейд-Векс (), ТОВ Трейдпромінвест (), ТОВ Вин-Пром (), ТОВ Маріот Компані ().

У періоді, що перевірявся, позивач декларував взаємовідносини із ТОВ Трейд-Векс.

Під час здійснення перевірки, встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 31.03.2017 року за №1858 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Голметресурс () з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість ТОВ Голметресурс по взаємовідносинах із ТОВ Трейд-Векс за жовтень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 25.04.2017 року №4462/04-36-14-34561966.

Згідно акту перевірки від 25.04.2017 року №4462/04-36-14-12/34561966 встановлено порушення в частині завищення податкового кредиту, що у свою чергу призвело до заниження податку на додану вартість у жовтні 2016 року.

За результатами перевірки контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.05.2017 року за №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість. Вважаючи зазначене вище податкове повідомлення-рішення протиправним та прийнятим з порушенням вимог чинного законодавства України, ТОВ Голметресурс звернувся з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року по справі №804/5985/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Голметресурс до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13.05.2017 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018 року по справі №804/5985/17 апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Голметресурс залишена без задоволення, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року по справі №804/5985/17 залишено без змін.

Таким чином, постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року по справі №804/5985/17 набрала законної сили 24.04.2018 року.

Під час здійснення перевірки, відповідачем встановлено, що у періоді, що перевірявся позивачем було завищено витрати по взаємовідносинам з ТОВ Трейд-Векс, оскільки сума оскаржуваного податкового повідомлення-рішення була неправомірно відображена у складі витрат, в тому числі у складі сформованих витрат, які відображені у бухгалтерському обліку.

У ході перевірки встановлено, взаємовідносини між позивачем та ТОВ Трейдпромінвест, які визначені укладеним договором поставки товарів від 25.02.2016 року №25/02.

За договором поставки товарів від 25.02.2016 року №25/02 означеними товарами є миючі засоби, інвентар для прибирання та засоби побутової гігієни.

До перевірки, на підтвердження виконання зазначеного договору, позивачем надано: податкові накладні, видаткові накладні, банківські виписки.

Згідно акту, ТОВ Трейдпромінвест () - зареєстрований від 07.07.2015 року, знаходиться на обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві, вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля. Згідно звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за формою №Д4 за лютий 2016 року чисельність працівників - 3 особи.

Таким чином, під час здійснення перевірки, встановлено певний ланцюг постачання товарів за договором поставки товарів від 25.02.2016 року №25/02.

Згідно висновків, здійснених відповідачем за перевіряємий період підприємством ТОВ Трейдпромінвест придбавались на території України такі групи товарів: сигарети, теплообмінник, послуги з оформлення звіту про проведення технічного обстеження об`єкту.

Таким чином, відповідач дійшов висновку про неможливість встановлення походження групи товарів, визначених договором поставки товарів від 25.02.2016 року №25/02 та їх подальшу поставку на ТОВ АСКОМ СЕРВІС, оскільки, під час перевірки відповідачем встановлено відсутність основних фондів, працівників, ведення господарської діяльності, не пов`язаної з виробництвом будь-якого товару.

На думку відповідача, ні ТОВ Трейдпромінвест, ні його постачальники не мали фізичної можливості виробляти або продавати товари, що зазначені у договорі поставки від 25.02.2016 року №25/02.

Взаємовідносини між позивачем та ТОВ Вин-пром визначено укладеним договором поставки товарів від 31.12.2016 року №31- 12.

За договором поставки товарів від 31.12.2016 року №31- 12 означеними товарами є миючі засоби, інвентар для прибирання та засоби побутової гігієни.

До перевірки, на підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: податкові накладні та видаткові накладні.

Згідно акту перевірки, ТОВ Вин-Пром () - зареєстрований від 02.03.2015 року, знаходиться на обліку в ДПІ у м.Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області, вид діяльності неспеціалізована оптова торгівля. Звіт за формою 1-ДФ та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за формою №Д4 за весь період діяльності до ДПІ не подано. Згідно інформаційних баз даних на підприємстві 1 посадова особа - директор.

У ході проведення перевірки, контролюючим органом встановлено, що ТОВ Вин-Пром не є виробником товарів реалізованих до ТОВ "Аском Сервіс".

Посадовими особами відповідача, під час здійснення перевірки, встановлено певний ланцюг постачання товарів за договором поставки товарів від 31.12.2016 року №31- 12.

Згідно висновків здійснених у акті перевірки, встановлено, що за перевіряємий період підприємством ТОВ Вин-Пром придбавались на території України наступні групи товарів: сигарети, суміш вуглеводнів бензино-лігроїнова фракція, будівельні матеріали, м`ясо обрізь з тушек курей заморожене, відшкодування транспортних витрат, шпалери, пиво, сьомга, креветка, ворота секційні, жалюзі-ролета.

Таким чином, відповідач дійшов висновку щодо неможливості встановлення походження групи товарів, визначених договором поставки товарів від 31.12.2016 року №31- 12 та їх подальшу поставку на ТОВ АСКОМ СЕРВІС, оскільки останніми під час здійснення перевірки, встановлено відсутність основних фондів, працівників, ведення господарської діяльності, не пов`язаної з виробництвом будь-якого товару.

На думку відповідача, ні ТОВ Вин-Пром, ні його постачальники не мали фізичної можливості виробляти або продавати товари, що зазначені у договорі поставки від 31.12.2016 року №31- 12.

Взаємовідносини між позивачем та ТОВ Маріот Компані визначено укладеним договором поставки товарів від 30.12.2016 року №30/12.

За договором поставки товарів від 30.12.2016 року №30/12 означеними товарами є миючі засоби, інвентар для прибирання та засоби побутової гігієни.

До перевірки, на підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: податкові накладні та видаткові накладні.

Згідно акту перевірки, ТОВ Маріот Компані () зареєстровано від 31.03.2016 року, знаходиться на обліку в Запорізькій ОДПІ (відділення у Шевченківському районі) ГУ ДФС у Запорізькій області, вид діяльності інші спеціалізовані будівельні роботи. Згідно інформаційних баз даних на підприємстві 1 посадова особа - директор.

За результатами перевірки, контролюючим органом було встановлено, що ТОВ Маріот Компані не є виробником товарів реалізованих до ТОВ "Аском Сервіс".

Посадовими особами відповідача досліджено певний ланцюг постачання товарів за договором поставки товарів від 30.12.2016 року №30/12.

Згідно висновків, здійснених у акті, за період, що перевірявся, підприємством ТОВ Маріот Компані придбавались на території України такі групи товарів: сигарети та скумбрія.

Таким чином, відповідач дійшов висновку про неможливість встановлення походження групи товарів, визначених договором поставки товарів від 30.12.2016 року №30/12 та їх подальшу поставку на ТОВ АСКОМ СЕРВІС, оскільки посадовими особами відповідача, під час здійснення перевірки, встановлено про відсутність основних фондів, працівників, ведення господарської діяльності, не пов`язаної з виробництвом будь-якого товару.

На думку відповідача, ні ТОВ Маріот Компані, ні його постачальники не мали фізичної можливості виробляти або продавати товари, що зазначені у договорі поставки від 30.12.2016 року №30/12.

Таким чином, за результатами перевірки та наданих товариством документів, контролюючий орган дійшов до висновку, про непідтвердження факту продажу товарів ТОВ Трейдпромінвест, ТОВ Вин-Пром, ТОВ Маріот Компані до ТОВ АСКОМ СЕРВІС.

Згідно висновків контролюючого органу, здійснених у акті перевірки, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ Трейдпромінвест, ТОВ Вин-Пром, ТОВ Маріот Компані є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаними підприємствами не є реальними, оскільки не встановленого факту здійснення господарських операцій.

У ході проведення перевірки відповідач дійшов висновку, що вказані господарські операції були направлені на завищення витрат для зменшення фінансового результату з податку на прибуток та завищення податкового кредиту ТОВ АСКОМ СЕРВІС.

Щодо збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та збільшення суми грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору.

Згідно висновків, викладених у акті перевірки, встановлено, що підставою нарахування позивачу штрафних санкцій стали висновки відповідача про наявність у позивача обов`язку вчасно сплачувати податок на доходи з фізичних осіб.

У періоді, що перевірявся, відповідачем було встановлено, що позивачем не своєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 2 676 648,29 грн. та не своєчасно перераховано до бюджету військовий збір у розмірі 377 516,30 гривень.

Згідно акту, документів або доказів, які б спростовували встановлені в ході перевірка порушення платником податків не надано.

Відповідач вказує, що положеннями ПК України передбачено обов`язок здійснювати нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору та подавати відповідну звітність з зазначених питань.

Позивач є платником податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

У разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК.

Відповідачем під час здійснення перевірки, встановлено прострочення сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб.

Згідно висновків відповідача, здійснених у акті перевірки, позивачем в порушення вимог пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168, п.176.2 а ст. 176 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб, утриманий з заробітної плати після виплати оподатковуваного доходу та військовий збір до бюджету було перераховано несвоєчасно.

Окрім цього, перевіркою термінів сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість контролюючим органом встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 глави 2 розділу ІІ, п. 57.3 ст. 57 глави 2 розділу ІІ та п. 203.2 ст. 203 розділу V ПК України, в частині несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість за такими податковими деклараціями: - № від 19.06.2017 року; - № від 20.07.2017 року.

Таким чином, у ході здійснення перевірки, контролюючий орган дійшов до висновку про те, що позивачем суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, визначену в деклараціях з податку на додану вартість за перевіряємий період, сплачено з порушенням граничних строків сплати сум грошового зобов`язання.

До такого висновку контролюючий орган прийшов за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки підприємства.

Згідно акту перевірки, контролюючим органом під час здійснення перевірки встановлено факт сплати підприємством сум податкових зобов`язань з затримкою до 30 днів та більше 30 днів.

Положеннями п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України передбачено відповідальність платника податків в таких випадках у вигляді штрафу у розмірі 10 та 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

15.02.2018 року на підставі акта від 08.11.2017 року № 20966/04-36-14-04/34561966 контролюючим органом були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення рішення форми Р № від 15.02.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість;

- податкове повідомлення рішення форми Р № від 15.02.2018 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств;

- податкове повідомлення рішення форми Д № від 15.02.2018 року, яким застосовано штрафні санкції, чим було збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб;

- податкове повідомлення рішення форми Д № від 15.02.2018 року, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% за затримку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість;

- податкове повідомлення рішення форми Д № 003641404 від 15.02.2018 року, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% за затримку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість;

- податкове повідомлення рішення форми Д № від 15.02.2018 року, яким застосовано штрафні санкції, чим було збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору.

Правомірність винесених ГУ ДФС у Дніпропетровській області податкових повідомлень-рішень, з урахуванням результатів їх оскарження, є предметом розгляду цієї адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин).

Згідно ст. 1 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Статтею 75 ПК України встановлено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з положенням пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено: витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податків витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України вбачається, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п. 2.1 Наказу № 88).

Згідно з п. 2.4 Наказу № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Із зазначеного вбачається, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Із змісту статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність також вбачається, що первинні документи обов`язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Так, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування по податку на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст. 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Надаючи оцінку правомірності винесення податкових повідомлень-рішень від 15.08.2018 року, судом, підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій здійснених між позивачем та його контрагентами-постачальниками.

Дослідивши матеріали справи, встановлено, у період, що перевірявся, позивач мав господарські взаємовідносини із ТОВ «Трейд-Векс», ТОВ «Трейдпромінвест», ТОВ «Вин-Пром» та ТОВ «Маріот Компані», предметом яких була поставка контрагентами на адресу ТОВ «Аском Сервіс» миючих засобів, інвентаря для прибирання та засобів побутової гігієни.

На підтвердження реального характеру вказаних господарських операцій позивачем до суду було надано: відповідні договори, податкові накладні, видаткові накладні та банківські виписки, що також не заперечується податковим органом.

Обґрунтовуючи фіктивний характер наведених вище господарських операцій, податковий орган в акті перевірки послався, зокрема, на неможливість встановлення факту придбання зазначених товарів (миючих засобів, інвентаря для прибирання та засобів побутової гігієни) вказаними вище контрагентами по ланцюгу постачання.

Згідно практики Верховного Суду одне лише порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 2 грудня 2019 року у справі №826/13060/18.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема, про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Згідно матеріалів справи, встановлено, що податковий орган вказує, що окремі із наданих позивачем документів (видаткові накладні) містять дефекти змісту і форми.

Також, відповідач посилається на протокол допиту свідка - засновника ТОВ «Трейдпромінвест» ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, який стверджував про свою непричетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності цього підприємства.

Окрім цього, як зазначено вище, акт перевірки має достатньо відомостей, на підставі яких контролюючий орган вважав непідтвердженими суми, віднесені позивачем до складу витрат за період, що перевірявся.

З огляду на вказане, у суду виник обов`язок щодо перевірки фактичного руху активів шляхом належного та безпосереднього дослідження первинних документів.

Вирішуючи питання правомірності формування позивачем податкових вигод за спірними господарськими операціями, слід зазначити про таке.

Згідно матеріалів справи, встановлено, що у періоді, що перевірявся податковим органом, позивач мав взаємовідносини із такими товариствами, а саме: ТОВ «Трейд Векс» (код ЄДР1 40806018).

Згідно матеріалів справи, встановлено, що 31.10.2016 року між ТОВ «Трейд Векс» (Код ) та ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС» (попередня назва ТОВ «АСКОМ СЕРВІС») було укладено договір поставки № 31/16.

Згідно п. 1.1 цього Договору поставки «Поставщик обязуется поспавить Покупателю инвентарь для уборки, моющие средства и другие бытовые товари (далее по тексту Договори - Товар), а Покупатель обязуется принять и оплатить Товар в порядке и на условиях, предусмотренных настоящим Договором».

Відповідно до п. 1.2 цього ж Договору «Количество, ассортимент и цена Товара согласовываются сторонами в соответствии с условиями настоящего Договора и отражаются в расходных накладних на каждую партию Товара».

На виконання умов цьогодоговору ТОВ «Трейд Векс» було здійснено поставку товару Позивачу, що підтверджується, зокрема, підписаною обома сторонами видатковою накладною № 654 від 31.10.2016 року на суму 92 561,58 грн., у тому числі ПДВ. Копія цієї видаткової накладної наявна долучена до матеріалів справи.

Товариством долучено до матеріалів справи також копії інших видаткових накладних підписаних позивачем та ТОВ «Трейд Векс», що свідчать про поставку товару за договором поставки №31/16 від 31.10.2016 року (т. 2, а.с. 167-191; т. 4, а.с. 92-115).

Окрім цього, в матеріалах справи наявні копії податкових накладних, у яких відображені господарські операції між позивачем та цим контрагентом (т. 2, а.с. 192-250; т.3, а.с. 1-39; т.4, а.с. 1-50), а також копії товарно-транспортних накладних (т. 2, с. 162-165).

Копії вищезазначених документів були долучені товариством до матеріалів справи.

Встановлено, що вищевказані первинні бухгалтерські документи товариства відповідають вимогам ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Вищевказані документи також були надані податковому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.

Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Щодо посилання відповідача, що ТОВ «Трейд Векс» є підприємством з ознаками фіктивності, що входить до складу «конвертаційного центру» відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2018 року №757/19261/18-к).

Частиною 2 статті 61 Конституції України закріплено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Позивач не може нести відповідальність за будь-які неправомірні дії його контрагентів, в тому числі, за відсутність за місцем реєстрації.

Станом на час розгляду цієї справи вирок суду за вищезазначеним кримінальним провадженням, відсутній.

На час укладання та виконання зазначеного вище договору контрагент позивача був зареєстрований як юридична особа та платник податку на додану вартість у встановленому чинним законодавством України порядку.

Іншого матеріли справи не містять.

Аналогічної позиції дотримується і Вищий адміністративний суд України у своєму Листі від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, зазначаючи, що не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Верховним Судом України неодноразово, з метою усунення неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та валових витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставними.

Вказаний правовий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26 січня 2016 року у справі №21-4781а15; від 22 березня 2016 року у справі №21-170а16; від 22 березня 2016 року у справі №21-2927а15; від 29 березня 2016 року у справі №21-5315а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3270а15; від 12 квітня 2016 року у справі №21-3635а15; від 19 квітня 2016 року у справі №21-4985а15; від 26 квітня 2016 року у справі №21-4976а15; від 24 травня 2016 року у справі №21-5332; від 14 червня 2016 року у справі №21-1318а16.

У постановах Верховного Суду України від 5 березня 2012 року №21-421а11, від 1 грудня 2015 року №21-1661а15, від 2 грудня 2015 року №21-3849а15 викладено висновок про те, що податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Поряд з цим судом касаційної інстанції враховується, що положення статті 472 КПК України передбачають, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення тощо.

Таким чином, факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, дійсно не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій.

При оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Дефектність та навіть фіктивність контрагента платника податків не свідчить про те, що платник податків, який укладав договори з таким контрагентом, знав про протиправний характер діяльності свого контрагента. Отже, аргументи податкового органу стосовно фіктивності контрагента не є вичерпним доказом нереальності операцій.

Крім того, позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності.

Чинне станом на час виникнення спірних відносин законодавство не покладає на платника податків обов`язку перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства перед тим, як відносити відповідні суми ПДВ до податкового кредиту та заявляти відповідні суми до бюджетного відшкодування, чи формувати валові витрати.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 9 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України»).

Також, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява №3991/03) Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «Маріот Компані» ().

Встановлено, що 30.12.2016 року між ТОВ «Маріот Компані» () та ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС» (попередня назва ТОВ «АСКОМ СЕРВІС») було укладено договір поставки № 30/12 (т. 1, а.с. 193-196).

Згідно п. 1.1 цього Договору поставки «Поставщик обязуется поставить Покупателю инвентарь для уборки, моющие средства и другие бытовые товари (далее по тексту Договора - Товар), а Покупатель обязуется принять и оплатить Товар в порядке и на условиях, предусмотренных настоящим Договором».

Відповідно до п. 1.2 цього ж Договору «Количество, ассортимент и цена Товара согласовываются сторонами в соответствии с условиями настоящего Договора и отражаются в расходних накладних на каждую партию Товара».

На виконання умов цього договору ТОВ «Маріот Компані» було здійснено поставку товару позивачу, що підтверджується, зокрема, підписаною обома сторонами видатковою накладною № 361 від 30.12.2016 року на суму 105098,40 гривень, копію якої долучено до матеріалів справи (т.1 а.с.197).

Товариством також на підтвердження реальності господарської діяльності були долучені копії інших видаткових накладних, підписаних позивачем та ТОВ «Маріот Компані», що відповідно свідчать про поставку товару за договором поставки №30/12 від 30.12.2016 року (т. 1, а.с. 198-250).

Також позивачем надані копії податкових накладних, у яких відображені господарські операції між позивачем та цим контрагентом та копії товарно-транспортних накладних (т.2 а.с.1-157; т. 4, а.с. 88-91).

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, факт здійснення та реальність господарських операцій, які розглядалися відповідачем під час перевірки підтверджується переліченими вище документами.

Первинні бухгалтерські документи товариства відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Вищевказані документи також були надані податковому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Щодо посилання відповідача, що ТОВ «Маріот Компані» є фігурантом в кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР №0000002 від 12.01.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Як зазначалось вище, позивач не може нести відповідальність за будь-які неправомірні дії його контрагентів, в тому числі, за відсутність за місцем реєстрації.

Вирок суду щодо цього контрагента в матеріалах справи відсутній.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань,

Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «Він-Пром» ()

Згідно матеріалів справи, встановлено, що 31.12.2016 року між ТОВ «Він-Пром» (Код ) та ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС» (попередня назва ТОВ «АСКОМ СЕРВІС») було укладено договір поставки № 31-12 (т.3 а.с.40-43).

Згідно п. 1.1 цього Договору поставки «Поставщик обязуется поставить Покупателю инвентарь для уборки, моющие средства и другие бытовие товари (далее по тексту Договора - Товар), а Покупатель обязуется принять и оплатить Товар в порядке и на условиях, предусмотренных настоящим Договором».

Відповідно до п. 1.2 цього ж Договору «Количество, ассортимент и цена Товара согласовываются сторонами в соответствии с условиями настоящего Договора и отражаются в расходних накладних на каждую партию Товара».

Товариством до матеріалів справи також було долучено копію видаткової накладної, копії податкових накладних та копії товарно-транспортних накладних ( т.3, а.с. 44-67; т.3, а.с. 67-126; т. 4, а.с. 85-86).

З урахуванням наведеного вище, факт здійснення та реальність господарських операцій, які розглядалися відповідачем під час перевірки підтверджується переліченими вище документами.

Первинні бухгалтерські документи товариства відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, слід дійти висновків, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Вищевказані документи також були надані податковому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, встановлено, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Щодо посилання відповідача, що ТОВ «Вин-Пром» є фігурантом в кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР №000000237 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України.

Позивач не може нести відповідальність за будь-які неправомірні дії його контрагентів.

Вирок суду щодо цього контрагента в матеріалах справи відсутній.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань,

Щодо взаємовідносин позивача із ТОВ «Трейдпромінвест» ().

25.02.2016 року між ТОВ «Трейдпромінвест» (Код ) та ТОВ «ГОЛМЕТРЕСУРС» (попередня назва ТОВ «АСКОМ СЕРВІС») було укладено договір поставки № 25/02 (т.3 а.с.127-130).

Згідно п. 1.1 цього Договору поставки «Поставщик обязуется поставить Покупателю инвентарь для уборки, моющие средства и другие бытовые товары (далее по тексту Договора - Товар), а Покупатель обязуется принять и оплатить Товар порядке и на условиях, предусмотренных настоящим Договором».

Відповідно до п. 1.2 цього ж Договору «Количество, ассортимент и цена Товара согласовываются сторонами в соответствии с условиями настоящего Договора отражаются в расходних накладних на каждую партию Товара».

На виконання умов цього договору ТОВ «Трейдпромінвест» було здійснено поставку товару Позивачу, що підтверджується, зокрема, підписаними обома сторонами видатковими накладними: № РН-0225/05 від 25.02.2016 року на суму 106 079,65 грн., у тому числі ПДВ; №РН-0225/06 від 25.02.2016 року на суму 128 189,35 грн., у тому числі ПДВ; № РН-0226/03 від 26.02.2016 року на суму 84 342,74 грн., у тому числі ПДВ; № РН-0229/02 від 29.02.2016 року на суму 114 075,41 грн., у тому числі ПДВ; № РН-0225/03 від 25.02.2016 року на суму 102 157,80 грн., у тому числі ПДВ; № РН-0226/02 від 26.02.2016 року на суму 77706,94 грн, у тому числі ПДВ; № РН-0225/04 від 25.02.2016 року на суму 89 426,52 грн., у тому числі ПДВ (т.3 а.с.131-137).

Окрім цього, товариством до матеріалів справи також були долучені копії податкових накладних, у яких відображені господарські операції між позивачем та цим контрагентом, а також копії товарно-транспортних накладних (т.3 а.с.138-158; т. 4, а.с. 87).

З урахуванням наведеного вище, факт здійснення та реальність господарських операцій, які розглядалися відповідачем під час перевірки підтверджується переліченими вище документами.

Первинні бухгалтерські документи товариства відповідають вимогам ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто містять: назву документа (форми); дату та місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, слід дійти висновків, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Вищевказані документи також були надані податковому органу під час здійснення перевірки, про що також не заперечується відповідачем.

Отже, встановлено, що документи, які долучені товариством до матеріалів справи відповідають вимогам чинного законодавства, та відповідно підтверджують реальність господарських операцій із цим контрагентом, а також відображають зміст та обсяг господарських операцій.

Щодо посилання відповідача, що з наданих позивачем копій раніше перерахованих видаткових накладних, підписаних ТОВ «АСКОМ СЕРВІС» та ТОВ «Трейдпромінвест» () та з копії договору поставки № 25/02 від 25.02.2016 року неможливо встановити наявність підпису посадової особи ТОВ «Трейдпромінвест».

У зв`язку з чим, під час розгляду справи по суті, товариством суду були надані копії таких документів кращої якості, де вже чітко вбачається наявність підписів посадових сторін як Позивача, так і його контрагента - ТОВ «Трейдпромінвест».

Щодо посилання відповідача, що ТОВ «ТрейдПромІнвест» є фігурантом в кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР №000000453 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України.

Позивач не може нести відповідальність за будь-які неправомірні дії його контрагентів.

Вирок суду щодо цього контрагента в матеріалах справи відсутній.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань.

Щодо посилання податкового органу на те, що ними встановлено відсутність достатньої кількості трудових ресурсів та персоналу; відсутність виробничого обладнання, транспортних засобів, відсутність складських та офісних приміщень; основних фондів та інших необхідних актів, що свідчить про фактичну неможливість підприємства здійснити транспортування та зберігання продукції у такій кількості та у відповідних умовах.

Верховним Судом по справі №К/990/4256/17 від 27.02.2018 року було зроблено висновок, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договором цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Також, відсутність у контрагентів позивача достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, складських та виробничих приміщень для виконання того чи іншого виду діяльності. При цьому підприємство може залучати необхідні трудові ресурси на підставі цивільно-правових договорів.

Встановлено, що на момент здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, останні були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податків, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі Інтерсплав проти України якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Платник податку на додану вартість (покупець товару) на час здійснення господарської операції з придбання товару не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками товару у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит чи бюджетне відшкодування за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових витрат та податкового кредиту у зв`язку з придбанням товарів та робіт у випадку, коли останній має необхідні документальні підтвердження розміру таких витрат і податкового кредиту, про що також зазначено в рішенні Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10.

Отже, відповідач передчасно дійшов до висновку щодо неможливості в реальності здійснення фінансово-господарської діяльності товариства та його контрагентів.

Посилання на припущення, аналітичні узагальнюючі висновки, тощо щодо діяльності контрагентів, є неприйнятними.

Щодо обриву ланцюга постачання реалізованого товару.

Поняття «обрив ланцюга постачання» відсутнє у Податковому кодексі.

Як зазначено вище, чинним законодавством України не передбачено обов`язку платника податків, а також не надано йому права перевіряти достовірність даних, які вказуються контрагентом в його первинних документах, а також контролювати показники податкової звітності по податках та обов`язкових платежах контрагентів.

Вищий адміністративний суд України у своєму листі від 02.06.2011 року №742/11/13-11 зауважив, що «оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. … При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у своїх постановах від 16.01.2018 року у справі №820/4648/13-а від 29.03.2019 року у справі №808/3412/16.

Формування суб`єктом господарювання податкових зобов`язань не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету або здійснив інші порушення законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Отже, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку свого контрагента.

Нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку відповідальних службових осіб покупців бути обізнаними про те де саме, коли і ким вироблений товар, а також бути обізнаним з усім ланцюгом постачання товару, тому, у випадку наявності сумнівів щодо походження товару, саме податковий орган повинен обґрунтовано довести свою позицію та з`ясувати можливу наявність недобросовісних постачальників-платників податків, оскільки саме податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків (Постанова КАС ВС від 19 лютого 2019 року по справі №П/811/217/17, адміністративне провадження №К/9901/38084/18).

У акті перевірки відсутні посилання на докази того, що під час перевірки податковий орган встановив обставини, які б свідчили про умисел позивача щодо укладення вказаних вище договорів із його контрагентами без наміру створити наслідки, які передбачені договором, або з умислом незаконно отримати бюджетне відшкодування чи інші незаконні податкові вигоди.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків про те, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами є недоведеними та не підтвердженими належними доказами по справі.

Щодо посилання податкового органу на відсутність підтверджуючих документів щодо транспортування, слід зазначити про таке.

Товарно-транспортна накладна не є обов`язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що лише підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажотримувача, перевізника).

Відсутність ТТН у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують поставку та оприбуткування товару, не може бути самостійною підставою для висновку про безтоварний характер господарської операцій із поставки товару в цілому.

Наявність або відсутність товарно-транспортних накладних є лише дотриманням порушенням правил перевезень автомобільним транспортом, які не пов`язані дотриманням вимог податкового законодавства.

Відсутність ТТН на транспортування продукції може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції, за наявності належних доказів. З огляду на це певні недоліки у ТТН або відсутність певних ТТН не може спричиняти для позивача негативних наслідків в аспекті свідчення про безтоварність господарської операції.

Окрім цього, позивач зазначив про наявність власного транспорту.

Аналогічна правова позиція викладена колегією Касаційного адміністративного суду у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2018 року у справі №821/589/17, від 20.03.2020 року по справі №520/399/19.

Згідно правової позиції Верховного Суду у цій справі викладеної у постанові від 02.12.2020 року, встановлено, що суд зазначає: «Так, мотиви відмови в задоволенні позовних вимог судів попередніх інстанцій в означеній частині фактично зводяться до цитування висновків акту перевірки, разом із тим, будь-які інші письмові докази, які б підтверджували або спростовували наведені в акті перевірки обставини в матеріалах справи відсутні, судами не витребовувались та не досліджувались.

Отже, судами не було перевірено своєчасність і повноту сплати позивачем податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військово збору у період, який перевірявся, та не здійснено контролю за правильністю нарахування фіскальним органом фінансових санкцій за такі порушення, тобто обставини порушення позивачем податкової дисципліни в цій частині залишись не з`ясованими.

Порушення принципу офіційного з`ясування обставин справи за вказаними епізодами, свідчить про те, що оскаржувані рішення були ухвалені без повного та всебічного з`ясування обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги і заперечення, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене Верховний Суд не може визнати законними і обґрунтованими рішення судів попередніх інстанцій.

За наведеного Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що обставини справи досліджені судами першої та апеляційної інстанцій не у повному обсязі, тобто, порушення допущені як судом першої так і судом апеляційної інстанції, тому дану справу слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України».

Отже, детальний аналіз сукупності наданих до суду документів, які наявні в матеріалах справи ставить під сумнів висновок контролюючого органу, який знайшов своє відображення у акті перевірки у згаданій частині.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід дійти висновків про те, що доводи відповідача про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами-постачальниками є недоведеними та не підтвердженими належними доказами по справі.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень форми Р № від 15.02.2018 року та № від 15.02.2018 року.

Такими чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку, про обґрунтованість та доведеність позовних вимог товариства в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень форми Р за № від 15.02.2018 року та за № від 15.02.2018 року, які були прийняті Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області.

Щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених зобов`язань по Декларації з податку на додану вартість, визначену ст.126, п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 за № 2755-VI (із змінами та доповненнями):

Стаття 126. Порушення правил сплати (перерахування) податків

126.1. У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно податкового повідомлення рішення форми Д № від 15.02.2018 року, з ПДВ сума штрафної санкції склала 24736,16 гривень. Розмір штрафу 10%.

Згідно податкового повідомлення рішення форми Д № від 15.02.2018 року, сума штрафних санкцій склала 5346,70 гривень. Розмір штрафу 20%.

Доказів на спростування належної та вчасної сплати позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим Кодексом України, матеріли справи не місять, таким чином, з урахуванням наведеного відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності у вигляді штрафу.

Інших доказів матеріали справи не місять.

Таким чином, враховуючи наведене вище, позовні вимоги товариства в частині визнання протиправними та скасування ППР за № та за № від 15.08.2018 року, задоволенню не підлягають.

Щодо податку на доходи фізичних осіб. Податкове повідомлення-рішення № від 15.08.2018 року.

Згідно матеріалів справи, встановлено, що за лютий 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 148151,49 гривень. Строк сплати податку за лютий 2016 року - 30.03.2016 року. Фактично податок перераховувався з 01.03.2016 року по 12.04.2016 року. Несвоєчасно сплчено податок 31.03.2016 року у сумі 10 040,00 грн., 01.04.2016 року у сумі 800,00 грн., 01.04.2016 року у сумі 800,00 грн., 06.04.2016 року у сумі 7000,00 грн., 07.04.2016 року у сумі 2900,00 грн. 08.04.2016 року у сумі 800,00 грн., 11.04.2016 року у сумі 639,31 грн., 12.04.2016 року у сумі 5581,18 гривень.

За березень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 168600,78 грн. Строк сплати податку за березень 2016 року 30.04.2016 року. Фактично податок перераховувався з 12.04.2016 року по 16.05.2016 року. Несвоєчасно сплчено податок 06.05.2016 року у сумі 4100,00 грн., 10.05.2016 року у сумі 3 200,00 грн., 13.05.2016 у сумі 900,00 грн., 16.05.2016 у сумі 1474,52 гривень.

За квітень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 169321,30 грн. Строк сплати податку за квітень 2016 року 30.05.2016 року. Фактично податок перераховувався з 16.05.2016 року по 14.06.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 03.06.2016 року у сумі 2700,00 грн., 06.06.2016 року у сумі 69 490,00 грн., 07.06.2016 року у сумі 21 125,00 грн., 08.06.2016 року у сумі 6 625,00 грн., 10.06.2016 року у сумі 900,00грн.,13.06.2016 року сумі 4 900,00 грн.,14.06.2016 у сумі 6 178,19 гривень.

За травень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 160096,61 грн. Строк сплати податку за травень 2016 року 30.06.2016 року. Фактично податок перераховувався з 14.06.2016 року по 18.07.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 01.07.2016 року у сумі 17600,00 грн., 04.07.2016 року у сумі 50,00 грн., 06.07.2016 року у сумі 3 000,00 грн., 08.07.2016 у сумі 800,00 грн.,11.07.2016 у сумі 216,58 грн., 13.07.2016 у сумі 71 600,00 грн., 14.07.2016 у сумі 3 600,00 грн., 15.07.2016 року у сумі 6 100,00 грн.,18.07.2016 року у сумі 9 849, 09 гривень.

За червень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 163942,83 грн. Строк сплати податку за червень 2016 року 30.07.2016 року. Фактично податок перераховувався з 18.07.2016 року по 22.09.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 04.08.2016 року у сумі 3300,00 грн.,05.08.2016 року у сумі 4 000,00 грн., 08.08.2016 року сумі 200,00 грн., 11.08.2016 року у сумі 1600,00 грн., 12.08.2016 року у сумі 866,16 грн., 16.08.2016 року у сумі 10 800,00 грн., 17.08.2016 року у сумі 2 800,00 грн., 18.08.2016 року у сумі 2 420,00 грн., 19.08.2016 року у сумі 3750,00 грн., 22.08.2016 року у сумі 6 450,00 грн., 23.08.2016 року у сумі 720,00 грн., 25.08.2016 року у сумі 2 800,00 грн., 26.08.2016 року у сумі 1 000,00 грн., 30.08.2016 року у сумі 1 800,00 грн., 01.09.2016 року у сумі 5 670,00 грн., 02.09.2016 року у сумі 800,00 грн., 06.09.2016 року сумі 3200,00 грн., 09.09.2016 року у сумі 800,00 грн., 12.09.2016 року у сумі 990,00 грн., 13.09.2016 року у сумі 1 900,00 грн., 15.09.2016 року у сумі 1050,00 грн., 16.09.2016 року у сумі 35 200,00 грн., 20.09.2016 року у сумі 1 620,00 грн., 22.09.2016 року у сумі 2 506,37 гривень.

За липень 2016р. нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 171595,89 грн. Строк сплати податку за липень 2016 року 30.08.2016. Фактично податок перераховувався з 22.09.2016 рок по 01.11.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 22.09.2016 року у сумі 2 493,63 грн., 23.09.2016 року у сумі 800,00 грн., 26.09.2016 року у сумі 70.00 грн., 28.09.2016 року у сумі 1 400,00 грн., 24.09.2016 у сумі 970,00 грн., 03.10.2016 року у сумі 25 000,00 грн., 04.10.2016 року у сумі 15 000.00 грн., 05.10.2016 року у сумі 3 000,00 грн., 07.10.2016 року у сумі 3500,00 грн., 13.10.2016 року у сумі 840,00 грн., 18.10.2016 року у сумі 22701,00 грн., 19.10.2016 року у сумі 10 900,00 грн., 20.10.2016 року у сумі 130,00 грн., 21.10.2016 року у сумі 10 000,00 грн., 24.10.2016 року у сумі 1 500,00 грн.. 25.10.2016 року у сумі 2 120,00 грн., 26.10.2016 року у сумі 400,00 грн., 27.10.2016 року у сумі 7 030,00 грн., 28.10.2016 року у сумі 8 600,00 грн., 01.11.2016 року у сумі 47 488,20 гривень.

За серпень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 161032,10 грн. Строк сплати податку за серпень 2016 року 30.09.2016 року. Фактично податок перераховувався з 01.11.2016 року по 30.11.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 01.11.2016 року у сумі 27511,80 грн., 03.11.2016 року у сумі 1 000,00 грн., 04.11.2016 року у сумі 4 450,00 грн., 07.11.2016 року у сумі 2 000,00 грн., 17.11.2016 року у сумі 8 900,00 грн., 18.11.2016 року у сумі 800,00 грн., 23.11.2016 року у сумі 15 830,00 грн., 24.11.2016 року у сумі 22 300,00 грн., 25.11.2016 у сумі 1300,00 грн., 28.11.2016 року у сумі 2 900,00 грн., 30.11.2016 року у сумі 84 604,09 гривень.

За вересень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 551906,91 грн. Строк сплати податку за вересень 2016 року 30.10.2016 року. Фактично податок перераховувався з 30.11.2016 року по 22.12.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 30.11.2016 року у сумі 49415,91 грн., 02.12.2016 року у сумі 3 950,00 грн., 05.12.2016 року у сумі 5 300,00 грн., 07.12.2016 року у сумі 58 610,00 грн., 08.12.2016 року у сумі 3 410,00 грн., 09.12.2016 року у сумі 900,00 грн., 14.12.2016 року у сумі 7 130,00 грн., 15.12.2016 року у сумі 1,00 грн., 16.12.2016 року у сумі 810,00 грн., 19.12.2016 року у сумі 14 720,00 грн., 21.12.2016 року у сумі 4,00 грн., 22.12.2016 року у сумі 16281,19 гривень.

За жовтень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 510419,91 грн. Строк сплати податку за жовтень 2016 року 30.11.2016 року. Фактично податок перераховувався з 22.12.2016 року по 05.04.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 22.12.2016 року у сумі 9508,81 грн., 23.12.2016 року у сумі 830,00 грн., 26.12.2016 року у сумі 12 960,00 грн., 27.12.2016 року у сумі 3 400,00 грн., 28.12.2016 року у сумі 4 665,00 грн., 06.01.2017 року у сумі 1 500,00 грн., 10.01.2017 року у сумі 22 600,00 грн., 11.01.2017 року у сумі 12 200,00 грн., 12.01.2017 року у сумі 21 650,00 грн., 13.01.2017 року у сумі 1 606,16 грн., 16.01.2017 року у сумі 38 000,00 грн.,17.01.2017 року у сумі 42 050,00 грн., 18.01.2017 року у сумі 300,00 грн., 19.01.2017 року у сумі 15 100,00 грн., 20.01.2017 року у сумі 25 000,00 грн., 23.01.2017 року у сумі 1700,00 грн., 24.01.2017 року у сумі 1 300,00 грн., 25.01.2017 року у сумі 2 300,00 грн., 27.01.2017 року у сумі 5635,00 грн., 31.01.2017 року у сумі 810,00 грн., 02.02.2017 року у сумі 105,00 грн., 03.02.2017 року у сумі 1 050,00 грн., 06.02.2017 року у сумі 40,00 грн., 07.02.2017 року у сумі 57 900,00 грн., 08.02.2017 року у сумі 224,39 грн., 10.02.2017 року у сумі 1 050,00 грн., 13.02.2017 року у сумі 100,00 грн.. 14.02.2017 року у сумі 11 200,00 грн., 16.02.2017 року у сумі 70,00 грн., 17.02.2017 року у сумі 1100,00 грн., 20.02.2017 року у сумі 2 500,00 грн., 21.02.2017 року у сумі 28 300,00 грн., 22.02.2017 року у сумі 8500,00 грн., 23.02.2017 року у сумі 2 000,00 грн., 24.02.2017 року у сумі 1150,00 грн., 01.03.2017 року у сумі 2 950,00 грн., 02.03.2017 року у сумі 7760,00 грн., 03.03.2017 року у сумі 7 671,00 грн., 07.03.2017 року у сумі 19 200,00 грн., 09.03.2017 року у сумі 107 680,00 грн., 10.03.2017 року у сумі 4 400,00 грн., 13.03.2017 року у сумі 900,00 грн., 16.03.2017 року у сумі 250,00 грн., 17.03.2017 року у сумі 1200,00 грн., 22.03.2017 року у сумі 27 680,00 грн., 23.03.2017 року у сумі 250,00 грн., 24.03.2017 року у сумі 2 800,00 грн., 28.03.2017 року у сумі 320,00 грн., 29.03.2017 року у сумі 4 800,00 грн., 30.03.2017 року у сумі 10 500,00 грн., 31.03.2017 року у сумі 5 000,00 грн., 03.04.2017 року у сумі 5 200,00 грн., 04.04.2017 року у сумі 500,00 грн., 05.04.2017 року у сумі 4 441,55 гривень.

За листопад 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 513480,39 грн. Строк сплати податку за листопад 2016 року 30.12.2016 року. Фактично податок перераховувався з 05.04.2017 року по 10.05.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 05.04.2017 року у сумі 3558,45 грн., 06.04.2017 року у сумі 64 500,00 грн., 07.04.2017 року у сумі 1 280,00 грн., 11.04.2017 року у сумі 772,36 грн., 12.04.2017 року у сумі 20 000,00 грн.. 13.04.2017 у сумі 1000,00 грн., 13.04.2017 року у сумі 5 000,00 грн., 14.04.2017 року у сумі 13 200,00 грн., 18.04.2017 року у сумі 5 110,00 грн., 19.04.2017 року у сумі 5 000,00 грн., 20.04.2017 року у сумі 43 800,00 грн., 21.04.2017 у сумі 31 280,00 грн., 24.04.2017 року у сумі 5 000,00 грн., 25.04.2017 року у сумі 5000,00 грн., 16.04.2017 року у сумі 400,00 грн., 27.04.2017 року у сумі 15 500,00 грн., 28.04.2017 року у сумі 1722,00 грн., 03.05.2017 року у сумі 250000,00 грн., 04.05.2017 року у сумі 50,00 грн., 05.05.2017 року у сумі 29374,72 грн., 10.05.2017 року у сумі 8872,38 гривень.

За грудень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 587582,31 грн. Строк сплати податку за грудень 2016 року 30.01.2017 року. Фактично податок перераховувався з 10.05.2017 року по 07.06.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 10.05.2017 року у сумі 7 627,62 грн., 11.05.2017 року у сумі 16 050,00 грн., 12.05.2017 року у сумі 1 550,00 грн., 16.05.2017 року у сумі 20,00 грн., 17.05.2017 року у сумі 2 000,00 грн., 18.05.2017 року 27525,00 грн., 19.05.2017 року у сумі 74 780,00 грн., 22.05.2017 року у сумі 25 000,00 грн., 23.05.2017 року у сумі 60,00 грн., 24.05.2017 року у сумі 250 000,00 грн., 25.05.2017 року у сумі 8 880,00 грн., 26.05.2017 року у сумі 1460,00 грн., 30.05.2017 року у сумі 25 350,00 грн., 31.05.2017 року у сумі 100,00 грн., 01.06.2017 року у сумі 26 800,00 грн., 02.06.2017 року у сумі 31200,00 грн., 06.06.2017 року у сумі 110,00 грн., 07.06.2017 року у сумі 14 967,77 гривень.

За січень 2017 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 587582,31 грн. Строк сплати податку за січень 2017 року 02.03.2017 року. Фактично податок перераховувався з 07.06.2017 року по 30.06.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 07.06.2017 року у сумі 24 132,23 грн., 08.06.2017 року у сумі 2 000,00 грн., 09.06.2017 року у сумі 6 850,00 грн., 12.06.2017 року у сумі 316,63 грн., 14.06.2017 року у сумі 680,00 грн., 15.06.2017 року у сумі 93000,00 грн., 16.06.2017 року у сумі 7 000,00 грн., 19.06.2017 року у сумі 50 000,00 грн., 20.06.2017 року у сумі 9 000 грн., 21.06.2017 року у сумі 34 950,00 грн., 23.06.2017 року у сумі 8 330,00 грн., 29.06.2017 року у сумі 7 500,00 грн., 30.06.2017 року у сумі 2100,00 гривень.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, відповідачем правомірно, було встановлено, що підприємством не своєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 2676 648,29 грн., чим порушено пп.168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171. пп.«а» п. 176.2 ст. 176. Податкового Кодексу №2755-VІ від 02.12.10 року.

На спростування наведеного вище, товариством доказів суду не надано.

Таким чином, враховуючи наведене вище, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР № від 15.08.2018 року, задоволенню не підлягають.

Також, слід вказати, що перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) військового збору відповідачем встановлено порушення, у т.ч. по періодам. Податкове повідомлення-рішення № від 15.08.2018 року.

За лютий 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 20940,29 гривень. Строк сплати податку за лютий 2016 року 30.03.2016 року. Фактично податок перераховувався з 02.03.2016 року по 15.04.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 31.03.2016 року у сумі 10,00 грн., 01.04.2016 року у сумі 250,00 грн., 07.04.2016 року у сумі 1 000,00 грн., 08.04.2016 року у сумі 300,00 грн., 11.04.2016 у сумі 66,77 грн., 12.04.2016 року у сумі 1750,00 грн., 14.04.2016 року у сумі 10,00 грн., 15.04.2016 року у сумі 2 597,40гривень.

За липень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 21080,10 гривень. Строк сплати податку за липень 2016 року 30.08.2016 року. Фактично податок перераховувався з 04.08.2016 року по 04.10.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 04.08.2016 року у сумі 1100,00 грн., 05.08.2016 року у сумі 1300,00 грн., 08.08.2016 року сумі 50,00 грн., 11.08.2016 року у сумі 500,00 грн., 12.08.2016 року у сумі 261,48 грн., 16.08.2016 року у сумі 3300,00 грн., 17.08.2016 року у сумі 900,00 грн., 18.08.2016 року у сумі 770,00 грн., 19.08.2016 року у сумі 1150,00 грн., 22.08.2016 року у сумі 1970,00 грн., 23.08.2016 року у сумі 60,00 грн., 25.08.2016 року у сумі 900,00 грн., 26.08.2016 року у сумі 300,00 грн., 30.08.2016 року у сумі 150,00 грн.. 01.09.2016 року у сумі 1705,00 грн., 02.09.2016 року у сумі 250,00 грн., 06.09.2016 року у сумі 950,00 грн., 09.09.2016 року у сумі 250,00 грн., 12.09.2016 року у сумі 82,50 грн., 13.09.2016 року у сумі 600,00 грн., 20.09.2016 року у сумі 135,00 грн., 22.09.2016 року у сумі 1 550,00 грн., 23.09.2016 року у сумі 300,00 гр. 26.09.2016 року у сумі 20.00 грн.. 28.09.2016 року у сумі 500,00 грн., 29.09.2016 року у сумі 281,00 грн., 04.10.2016 року у сумі 1151,88 гривень.

За серпень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 19888,81 гривень. Строк сплати податку за серпень 2016 року 30.09.2016 року. Фактично податок перераховувався з 04.10.2016 року по 17.11.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 04.10.2016 року у сумі 3 348,12 грн., 05.10.2016 року у сумі 900,00 грн., 07.10.2016 року у сумі 1 050,00 грн., 13.10.2016 року у сумі 265,00 грн., 18.10.2016 року у сумі 801,00 грн., 19.10.2016 року у сумі 3 300,00 грн., 20.10.2016 року у сумі 40,00 грн., 21.10.2016 року у сумі 2 500,00 грн., 24.10.2016 року у сумі 500,00 грн., 25.10.2016 року у сумі 740,00 грн., 26.10.2016 року у сумі 130,00 грн., 27.10.2016 року у сумі 1910,00 грн., 28.10.2016 року у сумі 2 300,00 грн., 01.11.2016 року у сумі 1310,00 грн., 04.11.2016 року у сумі 1340,00 грн., 17.11.2016 року у сумі 645,98 гривень.

За вересень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 52478,01 гривень. Строк сплати податку за вересень 2016 року 30.10.2016 року. Фактично податок перераховувався з 17.11.2016 року по 07.12.2016 року. Несвоєчасно сплачено податок 17.11.2016 у сумі 554,02 грн., 18.11.2016 у сумі 300,00 грн., 23.11.2016 року в сумі 4 910,00 грн., 24.11.2016 року у сумі 6 680,00 грн, 25.11.2016 року у сумі 400,00 грн., 28.11.2016 року в сумі 900,00 грн., 30.11.2016 року у сумі 160,00 грн., 02.12.2016 року у сумі 1190,00 грн., 05.12.2016 року у сумі 1600,00 грн.. 07.12.2016 року у сумі 3 194,79 гривень.

За жовтень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 52478,01 гривень. Строк сплати податку за жовтень 2016 року 30.11.2016. Фактично податок перераховувався з 07.12.2016 року по 12.11.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 07.12.2016 року у сумі 14 381,21 грн., 08.12.2016 року у сумі 1025,00 грн., 09.12.2016 року у сумі 270,00 грн., 14.12.2016 року у сумі 2 145,00 грн., 15.12.2016 року у сумі 5,00 грн., 16.12.2016 року в сумі 245,00 грн., 19.12.2016 року у сумі 4 450,00 грн., 21.12.2016 року у сумі 4,00 грн., 22.12.2016 року у сумі 7 755,00 грн., 28.12.2016 у сумі 250,00 грн., 26.12.2016 року у сумі 3885,00 грн., 27.12.2016 року у сумі 1 050,00 грн., 28.12.2016 року у сумі 1401,00 грн., 06.01.2017 року у сумі 450,00 грн., 10.01.2017 року у сумі 6 900,00 грн, 11.01.2017 року у сумі 3 700,00 грн., 12.01.2017 року у сумі 4 561,80 гривень.

За листопад 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 49049,65 гривень. Строк сплати податку за листопад 2016 року 30.12.2016 року. Фактично податок перераховувався з 12.01.2017 року по 07.02.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 12.01.2017 року у сумі 1938,20 грн., 13.01.2017 року у сумі 345,24 грн., 16.01.2017 року у сумі 11300,00 грн., 17.01.2017 року у сумі 12 550,00 грн., 18.01.2017 року у сумі 100,00 грн., 19.01.2017 року у сумі 4500,00 грн., 20.01.2017 року у сумі 6 800,00 грн., 23.01.2017 року у сумі 550,00 грн., 24.01.2017 року у сумі 400,00 грн., 25.01.2017 року у сумі 800,00 грн., 27.01.2017 року у сумі 1 650,00 грн., 31.01.2017 року у сумі 70,00 грн., 02.02.2017 у сумі 35,00 грн., 03.02.2017 року у сумі 320,00 грн., 06.02.2017 року у сумі 15,00 грн., 07.02.2017 року у сумі 7 404, 75 гривень.

За грудень 2016 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 49049,65 гривень. Строк сплати податку за грудень 2016 року 30.01.2017 року. Фактично податок перераховувався з 07.02.2017 року по 09.03.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 07.02.2017 року у сумі 9 995,25 грн., 08.02.2017 року у сумі 71,39 грн., 10.02.2017 року у сумі 320,00 грн., 13.02.2017 року у сумі 30,00 грн., 14.02.2017 року у сумі 3 400,00 грн., 16.02.2017 року у сумі 25,00 грн., 17.02.2017 року у сумі 350,00 грн., 20.02.2017 року у сумі 850,00 грн., 21.02.2017 року у сумі 8 550,00 грн., 22.02.2017року у сумі 2 600,00 грн., 24.02.2017 року у сумі 350,00 грн., 01.03.2017 року у сумі 880,00 грн., 02.03.2017 року у сумі 2 360,00 грн., 03.03.2017 року у сумі 2 400,00 грн., 07.03.2017 року у сумі 15 150,00 грн., 09.03.2017 у сумі 1 718,01 гривень.

За січень 2017 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 52091,54 гривень. Строк сплати податку за січень 2017 року 02.03.2017 року. Фактично податок перераховувався з 09.03.2017 року по 21.04.2017 року. Несвогчасно сплачено податок 09.03.2017 року у сумі 661,99 грн., 10.03.2017 року у сумі 1 400,00 грн., 13.03.2017 року у сумі 300,00 грн., 16.03.2017 року у сумі 100,00 грн., 17.03.2017 року у сумі 400,00 грн., 22.03.2017 року у сумі 8 460,00 грн., 23.03.2017 року у сумі 80,00 грн., 24.0.3.2017 року у сумі 910,00 грн., 28.03.2017 року у сумі 100,00 грн., 29.03.2017 року сумі 400,00 грн., 30.03.2017 року у сумі 3 200,00 грн., 31.03.2017 року у сумі 100,00 грн., 03.04.2017 року у сумі 60,00 грн., 04.04.2017 року у сумі 150,00 грн., 06.04.2017 року у сумі 19 600,00 грн., 07.04.2017 року у сумі 430,00 грн., 11.04.2017 року у сумі 46,00 грн., 13.04.2017 року у сумі 2,00 грн., 14.04.2017 року у сумі 4 100,00 грн., 18.04.2017 року у сумі 35,00 грн., 19.04.2017 року у сумі 3 000,00 грн., 20.04.2017 року у сумі 10 300,00 грн., 21.04.2017 року у сумі 1 25,35 гривень.

За лютий 2017 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 56714,06 гривент. Строк сплати Додатку за лютий 2017 року 30.03.2017 року. Фактично податок перераховувався з 21.04.2017 року по 22.05.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 21.04.2017 року у сумі 6 499,65 грн., 25.04.2017 року у сумі 1 600,00 грн., 26.04.2017 року у сумі 150,00 грн., 27.04.2017 року у сумі 5000,00 грн., 28.04.2017 року у сумі 557,00 грн., 04.05.2017 року у сумі 15,00 грн., 05.05.2017 року у сумі 8 910,00 грн., 10.05.2017 року у сумі 5 000,00 грн., 11.05.2017 року у сумі 4 920,00 грн., 12.05.2017 року у сумі 500,00 грн., 16.05.2017 року у сумі 10,00 грн., 17.05.2017 року у сумі 700,00 грн., 18.05.2017 року у сумі 8 510,00 грн., 19.05.2017 року у сумі 8 460,00 грн., 22.05.2017 року у сумі 1 259,89 гривень.

За березень 2017 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 58886,82 гривень. Строк сплати податку за березень 2017 року 30.04.2017 року. Фактично податок перераховувався з 22.05.2017 року по 21.06.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 22.05.2017 року у сумі 6 340,11 грн., 23.05.2017 року у сумі 20,00 грн., 25.05.2017 року у сумі 2 730,00 грн., 26.05.2017 року у сумі 485,00 грн., 30.05.2017 року у сумі 1 600,00 грн., 31.05.2017 року у сумі 25,00 грн., 01.06.2017 року у сумі 8 400,00 грн., 02.06.2017 року у сумі 9 400,00 грн., 06.06.2017 року у сумі 40,00 грн., 07.06.2017 року у сумі 11 800,00 грн., 08.06.2017 року у сумі 600,00 грн., 09.06.2017 року у сумі 2 130,00 грн., 14.06.2017 у сумі 210,00 грн., 16.06.2017 року у сумі 2 100,00 грн., 20.06.2017 року у сумі 2 750,00 грн., 21.06.2017 року у сумі 8 083,95 гривень.

За квітень 2017 року нараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 63756,80 гривень. Строк сплати податку за квітень 2017 року 30.05.2017 року. Фактично податок перераховувався з 21.06.2017 року по 30.06.2017 року. Несвоєчасно сплачено податок 21.06.2017 року у сумі 2 566,05 грн., 23.06.2017 року у сумі 2 550,00 грн., 29.06.2017 року у сумі 2 500.00 грн., 30.06.2017 року у сумі 700,00 гривень.

Таким чином, враховуючи наведене вище, встановлено та підтверджено результатами перевірки, що підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету військовий збір у розмірі 377 516,30 грн., чим у свою чергу було порушено пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176. п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу №2755-VІ від 02.12.2010 року.

На спростування наведеного вище, товариством доказів суду надано не було.

Таким чином, враховуючи наведене вище, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування ППР № від 15.08.2018 року, задоволенню не підлягають.

Таким чином, з урахуваннями наведеного вище позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Рисовський проти України (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу доброго врядування.

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах Beyeler v. Italy №33202/96, Oneryildiz v.Turkey №48939/99, Moskal v. Poland № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі Hasan and Chaush v. Bulgaria №30985/96).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та з системного аналізу матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми Р № від 15.02.2018 року, яке прийняте Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області та в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення форми Р № від 15.02.2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області.

Щодо розплоду судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 68664,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі зазначеного, керуючись статтями 205, 244, 245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми Р № від 15.02.2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми Р № від 15.02.2018 року, прийняте Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС судові витрати у розмірі 68664,00 гривень.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю АСКОМ СЕРВІС (49000, м.Дніпро, вул. Мічуріна, 9, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст судового рішення складено 07.07.2021 року.

Суддя В.В. Ільков