Справа № 640/10405/19
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Київ № 640/10405/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:
- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України у частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 08.06.2018;
- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.06.2018 включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць січень 2008 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після звільнення з військової служби в запас позивач звернувся до Фінансового управління ГШ ЗСУ (на фінансовому забезпеченні якого він перебував) з заявою від 13 травня 2019 року щодо виплати йому індексації грошового забезпечення в повному обсязі за період з 01 січня 2016 року по 14 листопада 2018 року.
Фінансове управління ГШ ЗСУ у своєму листі-відповіді зазначило, що виділений у 2016 2018 роках фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління (установ), які зараховані на фінансове забезпечення до Фінансового управління, в тому числі й позивачу, на день його звільнення не дозволяв проводити його індексацію.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 червня 2019 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати суддею одноособово, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву та усі наявні докази.
09 липня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Значна частина наявного фінансового ресурсу наразі спрямовується на здійснення та реалізацію заходів щодо укріплення обороноздатності держави, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації, а також створення належної матеріально-технічної бази для лікування, реабілітації та оздоровлення військовослужбовців та інших осіб, у тому числі і тих, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил). Отже, виплата сум індексації грошового забезпечення Позивачу не здійснювалась через складну фінансово-економічну ситуацію, яка склалась у нашій Державі та у зв`язку із відсутністю коштів на відповідних рахунках Генерального штабу Збройних Сил України передбачених для фінансування видатків на їх виплату. на підставі чого відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Також, через канцелярію суду 09 липня 2019 року відповідачем подано клопотання про застосування процесуального строку звернення до суду, під яким відповідачем розуміється, що позивачем порушено шестимісячний строк звернення до суду із позовними вимогами, з огляду на що, просить залишити позов без розгляду. Так, відповідачем зазначено, що моментом, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, є саме день виключення зі списків особового складу 08 червня 2018 року, в той час, як звернувся до суду лише 11 червня 2019 року, тобто, з пропуском строку, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року у задоволенні клопотання Генерального штабу Збройних Сил України від 09 липня 2019 року про залишення позову без розгляду відмовлено.
09 липня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано клопотання, в якому просить замінити відповідача Генеральний штаб Збройних Сил України, на належного Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (адреса: 03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, ).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 серпня 2019 року зобов`язано ОСОБА_1 надати до суду письмові пояснення, міркування щодо клопотання Генерального штабу Збройних Сил України про заміну неналежного відповідача у строк до 23.08.2019 року шляхом подання до канцелярії Окружного адміністративного суду міста Києва, яка знаходиться за адресою: 01051, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8, корпус А та подати до суду заяву в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України із наданням суду доказів направлення такої заяви відповідачам, у разі, якщо позивач має намір клопотати про залучення Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України співвідповідачем до у часті у справі №640/10405/19.
03 вересня 2019 року від позивача до канцелярії суду надійшли письмові пояснення, в яких позивачем зазначено, що він не заперечує щодо клопотання Генерального штабу Збройних Сил України про заміну неналежного відповідача на належного на Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 вересня 2019 року клопотання Генерального штабу Збройних Сил України від 09.07.2019 року про заміну неналежного відповідача задоволено; здійснено заміну відповідача у справі, а саме: Генеральний штаб Збройних Сил України на Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України; розгляд справи розпочато спочатку; зобов`язано позивача у дводенний строк з дня отримання цієї ухвали направити Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України належним чином оформлену уточнену позовну заяву із усіма додатками, докази чого надати до суду. Також, надати суду примірник уточненої позовної заяви; Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил України встановлено строк для подання відзиву - п`ятнадцять днів з дати отримання примірника уточненої позовної заяви; позивачеві встановлено строк для надання відповіді на відзив - п`ятнадцять днів з дати отримання відзиву.
23 вересня 2019 року від позивача надійшло Клопотання, до якого додано докази надіслання уточненої позовної заяви на адресу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України та уточнену позовну заяву, в якій позовні вимоги викладено в наступній редакції:
- визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України у частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 08.06.2018;
- зобов`язати Фінансове управління Генеральний штаб Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.06.2018 включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць січень 2008 року.
Через канцелярію суду 09 жовтня 2019 року Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України подано відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Проведення індексацій грошових доходів здійснюється на відповідний рік та чинним порядком не передбачено механізм виплати сум індексації за минулі роки у поточному році. Вказано, що фонд грошового забезпечення військовослужбовців органів військового управління зарахованих на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на 2016-2018 роки не дозволяв проведення індексації грошового забезпечення, на підставі чого відповідач вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, звільнений наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 04 червня 2018 року №313 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я).
З 08 червня 2018 року позивача виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Святошинського районного у місті Києві військового комісаріату, згідно Наказу Командира військової частини НОМЕР_1 від 08 червня 2018 року №112.
Позивач 13.05.2019 року звернувся до Генерального штабу Збройних Сил України з запитом на інформацію в якому просив повідомити його:
- чи виплачувалась йому під час проходження військової служби за період з 01 січня 2016 року по 14 листопада 2018 року індексація його грошового забезпечення;
- якщо виплачувалась то за який період та у якому розмірі (надати довідку розрахунок);
- якщо не виплачувалась то у зв`язку з чим така виплата не проводилась.
Листом-відповіддю Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 20.05.2019 року №Б-116 (з) позивачу повідомлено, що проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців Фінансовим управлінням здійснюється відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 зі змінами (далі Порядок). Згідно Порядку та роз`яснення Мінсоцполітики від 04.07.2017 № 220/5140 проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. При цьому, Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Виділений у 2016 2018 роках фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління (установ), які зараховані на фінансове забезпечення до Фінансового управління, тому числі й позивачу, на день його звільнення не дозволяв проводити його індексацію.
Вважаючи дії відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.
Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №2011) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з абзацом 2 частини четвертої, а також частин другої, третьої статті 9 Закону №2011 порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закону №1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Підстави для проведення індексації передбачено статтею 4 Закону №1282, зокрема, індексація доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Згідно зі статтею 18 Закону №2011 індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що відповідно до положень статті 19 цього ж Закону є обов`язковим для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок № 1078).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розмір оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи, організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розмір оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюється відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги проводяться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 5) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються і т.д.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела, пропорційно його частині у загальному доході.
Аналізуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. При цьому, відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Положеннями Закону №1282 та Порядку №1078 чітко визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.
Відповідно до статті 17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (із змінами і доповненнями), рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
Так, Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважено, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 08 червня 2018 року.
З приводу визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовця, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 в редакції, що вступила в силу з 01.12.2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року №1294 (далі - Постанова № 1294), якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 Постанови № 1294 вона набрала чинності з 01.01.2008 року.
Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме, 01 березня 2018 року.
Враховуючи те, що посадовий оклад за посадою, яку займав позивач до березня 2018 року востаннє підвищувався 01 січня 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07листопада 2007 року №1294, то відповідно до статті 102 Постанови №1078 обчислення індексу споживчих цін здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник, а саме - з лютого 2008 року та стосується як для діючих так і для новоприйнятих або переведених військовослужбовців.
Тобто, з 01 грудня 2015 року базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення є січень 2008 року.
Суд наголошує на тому, що відповідач здійснюючи нарахування індексації не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.
Наявність саме у роботодавця, яким у даному випадку є відповідач, повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами.
Варто також наголосити, що зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, починаючи з грудня 2015 року, повинен був застосовувати січень 2008 року як базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення, оскільки саме з грудня 2015 року застосовуються нові єдині підходи щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення (заробітної плати) затверджені порядком №1078.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, де судом прямо вказано, що базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення з 01 грудня 2015 року має застосовуватись січень 2008 року.
Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на те, що судом встановлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення та обов`язок відповідача здійснити таку виплату, суд дійшов висновку, що ефективним захистом права позивача в даному випадку є задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01 січня 2016 року по 08 червня 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць січень 2008 року.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій, з огляду на що, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У матеріалах справи відсутні підтвердження понесення витрат позивачем, з огляду на що, судом розподіл судових витрат не здійснюється.
З урахуванням викладеного, керуючись статтями 6, 9, 72-73, 76-77, 139, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва.

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України у частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 08.06.2018 року.
3. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 08.06.2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць січень 2008 року.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 297 КАС України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач: Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (, адреса: 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6).

Повне судове рішення складено 08.07.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна