Справа № 480/1412/21
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Справа № 480/1412/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Суми адміністративну справу №480/1412/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач. ГУ ПФУ в Сумській обл.), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу згідно п.3 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. в) ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах як трактористу-машиністу згідно п. в) ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 28 липня 2020 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. Позивач 07 жовтня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. в) ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням №3523/2 від 12.10.2020 відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи трактористом-машиністом 20 років (має 8 років 0 місяців 12 днів) До пільгового стажу не враховані періоди роботи трактористом-машиністом з 01.01.1992 по 19.06.2018 в колгоспі ім. Ілліча, КСП ім. Ілліча, АПТ ЗТ ім. Ілліча, ЗАТ ім. Ілліча, КСПП ім. Ілліча, нині ТОВ "Шалигинське", оскільки зазначений період не підтверджений первинними документами щодо характеру виконаних робіт та безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємствах сільського господарства (подорожніми листами, табелями обліку робочого часу, обліковими листами праці та виконаних робіт, ін.).

На переконання позивача, рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправними, оскільки ним дотримані всі вимоги встановлені законодавством для призначення вказаного виду пенсії. В зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області з позовними вимогами не погодилось, у відзиві на позовну заяву зазначило про відсутність підстав для зарахування періоду роботи трактористом-машиністом з 01.01.1992 по 19.06.2018 в колгоспі ім. Ілліча, КСП ім. Ілліча, АПТ ЗТ ім. Ілліча, ЗАТ ім. Ілліча, КСПП ім. Ілліча, нині ТОВ "Шалигинське", оскільки зазначений період не підтверджений первинними документами щодо характеру виконаних робіт та безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємствах сільського господарства (подорожніми листами, табелями обліку робочого часу, обліковими листами праці та виконаних робіт, ін.)

Враховуючи наведені обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вважає рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , 07.10.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. в) ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням №3523/2 від 12.10.2020 відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пп.3 п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи трактористом-машиністом 20 років (має 8 років 0 місяців 12 днів). До пільгового стажу не враховані періоди роботи трактористом-машиністом з 01.01.1992 по 19.06.2018 в колгоспі ім. Ілліча, КСП ім. Ілліча, АПТ ЗТ ім. Ілліча, ЗАТ ім. Ілліча, КСПП ім. Ілліча, нині ТОВ "Шалигинське", оскільки зазначений період не підтверджений первинними документами щодо характеру виконаних робіт та безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції на підприємствах сільського господарства (подорожніми листами, табелями обліку робочого часу, обліковими листами праці та виконаних робіт, ін.).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, суд не може погодитись з указаними доводами Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" "в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно статті 49 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулює Закон України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, який набрав чинності з 01.01.2004 року ( далі - Закон №1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто розповсюдження даної постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження трудового стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено, що в трудовій книжці позивача містяться записи про його роботу трактористом-машиністом з 01.01.1992 по 19.06.2018 в колгоспі ім. Ілліча, КСП ім. Ілліча, АПТ ЗТ ім. Ілліча, ЗАТ ім. Ілліча, КСПП ім. Ілліча, нині ТОВ "Шалигинське" (а.с.10-22). Крім того, вказаний період робити підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.24-28). На переконання суду, ці докази є належними та достатніми для підтвердження роботи ОСОБА_1 у вказані періоди на посаді, яка надає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

У зв`язку з цим, суд вважає доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не підтвердження пільгового стажу позивача в період роботи з 01.01.1992 по 19.06.2018 в колгоспі ім. Ілліча, КСП ім. Ілліча, АПТ ЗТ ім. Ілліча, ЗАТ ім. Ілліча, КСПП ім. Ілліча, нині ТОВ "Шалигинське" є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 12.10.2020 №3523/2 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Оскільки, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач, відмовляючи позивачу рішенням від 12.10.2020 №3523/2 у задоволенні заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не дотримався вимог Пенсійного законодавства, тому таке рішення не може відповідати приписам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, є протиправним, що не входить до предмету позову, для повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати таке рішення відповідача.

Відповідно до ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У даній справі, за подання позовної заяви ОСОБА_1 , згідно з квитанцією від 16.02.2021 №36 (а.с.6), сплатив судовий звір в розмірі 908, 00 грн. Тобто, вказана сума судового збору, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №3523/2 від 12.10.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи трактористом-машиністом з 01.01.1992 по 19.06.2018.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення із заявою про призначення пенсії, з 28 липня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик