Справа № 295/7656/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/7656/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

08 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Іваненко Т.В. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просила визнати протиправним рішення щодо припинення виплати пенсії та зобов`язати поновити виплату пенсії з 01.02.2020.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року позовні вимоги задоволено а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.02.2020 року.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має статус дружини військовослужбовця, який загинув (помер) під час проходження військової служби, що підтверджується відповідним посвідченням серія НОМЕР_1 від 21.01.2000 року.

10.04.2019 позивач звернулась до Головним управлінням пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою № 2539/585 про призначення їй пенсії за віком.

Головним управлінням пенсійного фонду України в Житомирській області було прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за віком з 10.04.2019 відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", про що позивачу було повідомлено листом від 19.07.2019 № 20468/038.

01.02.2020 відповідачем виплату пенсії позивачу було припинено з тих підстав, що чоловік позивача - військовослужбовець загинув під час проходження служби в Збройних силах Російської Федерації в 1997 році і не відноситься до осіб, визначених ст., ст. 6, 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не вірно застосовує норму ч. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відносно статусу Позивача, що полягає в утотожненні поняття дружини померлого військовослужбовця та особи, на яку поширюються норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Вінницького окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, статус позивача у даній справі визначено п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", зокрема дія цього закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені більш високі норми щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, ніж ті, що містить законодавство України, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на призначення дострокової пенсії за віком мають:

- військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення;

- дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення;

- особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6;

- особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6;

- особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону , а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Загалом, право на дострокове призначення пенсії за віком мають право 6 різних категорій осіб, визначених вказаною вище нормою, на яких поширюється дія різних спеціальних законів, зокрема Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тощо.

Наведене свідчить про помилковість позиції пенсійного органу відносно того, що до всіх вказаних вище категорій осіб для встановлення їх статусу застосовується Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що також не узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо посилання апелянта на те, що загиблий чоловік позивачки загинув під час проходження служби в Збройних силах Російської Федерації в 1997 році, колегія суддів враховує наступне.

8 грудня 1991 року державою Україна було підписано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, яка Постановою Верховної Ради України була ратифікована 10 грудня 1991 року (із застереженнями) (далі - Угода від 08.12.1991).

В межах Угоди від 08.12.1991 у відповідності до ст.ст. 2, 4, урядом України була підписала Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13.03.1992 р.).

Предметом Угоди від 13.03.1992 р. є визнання державою-учасницею Співдружності обов`язку відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їх території або на території інших республік на час перебування їх у складі СРСР та реалізація цього права на території держави-учасниці даної Угоди.

Стаття 1 Угоди від 13.03.1992. встановлює, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Угоди від 13.03.1992 призначення пенсії громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання.

Отже, доводи пенсійного органу щодо відсутності підстав для призначення позивачу пенсії за віком, відповідно до п. 4 ст. 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів вважає помилковими.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Іваненко Т.В. Граб Л.С.