Справа № 460/6441/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/6441/20 пров. № А/857/8510/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Святецького В.В.,

суддів: Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 460/6441/20 (головуючий суддя Комшелюк Т.О., час ухвалення 09 год. 57 хв., м. Рівне, повний текст рішення складений 15 лютого 2021 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року № 111 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2001 року він безперервно працював в органах прокуратури. В подальшому, наказом прокурора Рівненської області від 30 квітня 2020 року № 354 позивач звільнений з органів прокуратури з 04 травня 2020 року. Підставою для прийняття наказу про звільнення слугувало рішення Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора від 02 квітня 2020 року № 111 про неуспішне проходження позивачем атестації, розпочатої у відповідності до розділу ІІ ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року № 113-IX.

Рішенням від 03 лютого 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що при його ухваленні суд допустив неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, на думку позивача, рішення підлягає скасуванню через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд дійшов помилкових висновків про те, що його заява від 11.10.2019 не містить жодних застережень щодо її змісту і його волевиявлення, а тому доводи щодо примушування до її написання і подання, що свідчить про втручанням в особисті права та свободи, є не обґрунтованими.

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що форма типової заяви прокурора встановлена у Додатку 2 до цього Порядку № 221. Також суд проігнорував той факт, що заяви прокурорів, які не відповідатимуть затвердженим формам вважатимуться неподаними з відповідними правовими наслідками. Тобто, будь-яка інша за формою заява не є підставою для участі в атестації та тягне за собою визнання прокурора таким, що заяву не подав, з наступним звільненням.

Також позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно, без врахування конкретних обставин справи зробив висновок про те, що він (позивач) своєчасно проінформований про час і дату проведення атестації. З 17.02.2020 по 09.03.2020 включно він перебував у щорічній черговій відпустці, а тому про час та дату проведення атестації він був повідомлений лише 04.03.2020.

Поза увагою суду залишалась та обставина, що відповідач не надав належних доказів щодо підтвердження правомірності формування другої кадрової комісії, підставності та правомірності внесення змін до її складу.

Суд безпідставно не надав належної оцінки відсутності функціонального принципу та неврахування спеціалізації прокурорів при формуванні тестових запитань, що унеможливлює об`єктивність самої атестації та створює нерівні умови для працівників різних напрямів професійної діяльності органів прокуратури.

Таким чином, позивач вважає, що процедура атестації є протиправною, а рішення другої кадрової комісії № 111 від 02.04.2020 про її неуспішне проходження ним атестації, є невмотивованим.

З огляду на викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Офіс Генерального прокурора подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду, яке проводилось в режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу та просить задовольнити її в повному обсязі.

Представник відповідача судове засіданні апеляційного суду не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що в силу приписів ч.2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належать до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах прокуратури на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області.

11 жовтня 2019 року позивач подав Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі, в якій зазначив про намір пройти атестацію, надав згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації (т.1, а.с.150).

20 лютого 2020 року Голова Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур затвердив графік складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Згідно з вказаним графіком складання ОСОБА_1 відповідного іспиту призначене на 05 березня 2020 року (т.1, а.с.40-43).

05 березня 2020 року за результатом проходження першого етапу атестації відповідно до відомості про результати тестування на знання та вміння у застосуванні закону і відповідність здійснювати повноваження прокурора позивач набрав 67 балів (т.1, а.с.151-152).

Згідно з протоколом № 2 засідання Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 05 березня 2020 року, по третьому питанню порядку денного Комісія вирішила сформувати список осіб, які не пройшли іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора 05 березня 2020 року, набравши менше 70 балів (Додаток 3 до Протоколу). Зокрема, до Додатку 3 вказаного Протоколу включений ОСОБА_1 (т.1, а.с16153-163).

Відповідно до протоколу № 4 засідання Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 02 квітня 2020 року, по першому питанню порядку денного Комісія вирішила на підставі пункту 5 розділу ІІ Порядку проходження атестації прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221, за результатами тестування осіб згідно з переліком (Додаток № 1 до цього Протоколу) з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, які набрали менше 70 балів, ухвалити рішення про неуспішне проходження атестації. Так, до Додатку 1 до вказаного Протоколу включений ОСОБА_1 (т.1, а.с.164-174).

Рішенням Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 111 від 02 квітня 2020 року, у зв`язку з набранням 67 балів, що є меншим прохідного балу для успішного складення іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора ОСОБА_1 не допущений до проходження наступних етапів атестації та визнаний таким, що неуспішно пройшов атестацію (т.1, а.с.175).

Не погодившись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржене рішення комісії відповідає вимогам встановленим Порядком № 221, зокрема, містить посилання на нормативно-правові акти, що підтверджують повноваження комісії та підстави його прийняття. Також в рішенні наявне його обґрунтування - набрання позивачем за результатами складення іспиту у формі тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора балів менше прохідного для успішного складення іспиту.

Таким чином, на думку суду першої інстанції, з огляду на специфіку цього рішення воно не потребує іншого обґрунтування та мотивування.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 4 Закону України ,,Про прокуратуру від 04 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочерговий заходів із реформи органів прокуратури від 19 вересня 2019 року № 113-IX ( далі- Закон № 113-IX), який набрав чинності з 25 вересня 2019 року, були внесені зміни до Закону № 1697-VII.

Зокрема в тексті Закону № 1697-VII слова ,,Генеральна прокуратура України, ,,регіональні прокуратури, ,,місцеві прокуратури замінено відповідно на ,,Офіс Генерального прокурора, ,,обласні прокуратури, ,,окружні прокуратури.

Згідно пунктів 6, 7 розділу II ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України ,,Про прокуратуру. Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п. 11 Розділу II ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Пунктом 14 Розділу II ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону №113-ІХ, графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

На виконання вимог Закону №113-ІХ, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджений Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II ,,Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Згідно із пунктом 11 Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора. У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора. У виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора. Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. У разі неможливості надати документальне підтвердження інформації про причини неявки в день подання заяви, прокурор має надати таке документальне підтвердження в день, на який комісією було перенесено проходження відповідного етапу атестації, однак до початку складення відповідного іспиту, проходження співбесіди. Якщо прокурор не надасть документальне підтвердження інформації про поважні причини його неявки до початку перенесеного складення відповідного іспиту, проходження співбесіди, комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Якщо заява прокурора подана до кадрової комісії з порушенням строку, визначеного цим пунктом, або якщо у заяві не вказані поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проведення співбесіди кадрова комісія ухвалює рішення про відмову у перенесенні дати та про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Інформація про нову дату складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора). З моменту оприлюднення відповідної інформації прокурор вважається повідомленим належним чином про нову дату проведення відповідного етапу атестації.

Згідно п. 7 Порядку №221, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку (пункт 8 Порядку № 221).

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку (пункт 9 Порядку № 221).

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав на ім`я Генерального прокурора України заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та намір пройти атестацію. У цій заяві позивач, окрім іншого зазначив, що він підтверджує, усвідомлює та погоджується, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбачених Порядком № 221, а також за умови настання однієї із підстав, передбачених пунктом 19 розділу ІІ ,,Прикінцеві та перехідні положення Закону України ,,Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, він буде звільнений з посади прокурора.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 у вказаній заяві підтвердив своє бажання пройти атестацію, вказав про ознайомлення та погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації, а тому його доводи про примушування до її написання і подання, що є втручанням в особисті права та свободи, є безпідставними. Позивач є кваліфікованим юристом, який понад 18 років працював в галузі права, а тому мав реальну змогу захистити свої права у випадку будь-якого примусу чи тиску з боку відповідача.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції аргументовано відхилив доводи позивача про несвоєчасне його повідомлення про час та дату складання іспиту, оскільки до моменту складання іспиту ОСОБА_1 жодних письмових зауважень, заперечень чи клопотань про несвоєчасне повідомлення комісії не подавав.

Суд першої інстанції встановив, що затверджений 20 лютого 2020 року Головою Першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур графік, згідно якого складання ОСОБА_1 іспиту призначене на 05.03. 2020, був оприлюднений на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) 21 лютого 2020 року, тобто за 12 календарних днів до проведення іспиту.

При цьому суд першої інстанції слушно зауважив, що відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 221, після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Наведене свідчить про належне, у відповідності до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 221, повідомлення позивача про дату, час та місце складання іспиту.

Відповідно до пункту 3 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 17 жовтня 2019 року № 223 (далі Порядок № 33), для здійснення повноважень щодо забезпечення проведення атестації прокурорів та слідчих створюються комісії у складі шести осіб, з яких не менше трьох - особи делеговані міжнародними неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями. Членами комісії можуть бути особи, які є політично нейтральними, мають бездоганну ділову репутацію, високі професійні та моральні якості, суспільний авторитет, а також стаж роботи в галузі права.

Наказом Генерального прокурора від 07 лютого 2020 року № 78 створена Друга кадрова комісія у такому складі: ОСОБА_2 - голова комісії, ОСОБА_3 - член комісії (секретар комісії), ОСОБА_4 - член комісії, а також делеговані міжнародними неурядовими організаціями, проектами міжнародно-технічної допомоги та дипломатичними місіями: ОСОБА_5 - член комісії, ОСОБА_6 - член комісії, ОСОБА_7 член комісії.

В подальшому, наказом Генерального прокурора від 27 лютого 2020 року № 117 зі складу Другої кадрової комісії виключено ОСОБА_3 та включено ОСОБА_8 , якого визначено секретарем комісії (т.1, а.с.57); наказом від 06 березня 2020 року № 136 виключено зі складу Другої кадрової комісії ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , а також включено ОСОБА_9 , якого визначено головою комісії, та ОСОБА_10 , яку визначено секретарем комісії (т.1, а.с.58).

Суд першої інстанції визнав прийнятними доводи відповідача про те, що зміни щодо складу кадрових комісій (голови комісії та секретаря) були пов`язані не з проходженням прокурорами атестації, а з кадровими змінами Офісу Генерального прокурора, а саме зі звільненням ОСОБА_2 з посади Першого заступника Генерального прокурора з 05 березня 2020 року.

За таких обставин колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що ні у Законах № 113 та № 1697, ні у Порядках №221 та № 233 не визначені критерії (кількісні та якісні показники) щодо відбору членів кадрових комісій, а також механізм перевірки членів кадрових комісій на відповідність вимогам. Делегування членів кадрових комісій та призначення осіб до складу кадрових комісій є дозволеною законом дискрецією, відповідно, міжнародних організацій та Генерального прокурора, і не передбачає визначеної формалізованої процедури підтвердження відповідності осіб вимогам до членів кадрових комісій. Відсутність такої встановленої процедури жодним чином не порушує права прокурорів, в тому числі позивача.

Суд першої інстанції також мотивовано відхилив доводи позивача про те, що під час проходження тестування на знання законодавства більшість питань стосувалася законодавства, не пов`язаного з виконуваною позивачем роботою та спеціалізацією, що свідчить про неврахування спеціалізації прокурорів, оцінки їх досягнень, ефективності та результатів роботи, у зв`язку із чим позивач вважає, що вимоги до проходження першого етапу атестації не відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки Законом № 113 не передбачено врахування спеціалізації прокурорів при проведенні атестації та формуванні тестових питань на знання законодавства.

Матеріали справи свідчать, що у відповідності до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 221

Генеральний прокурор затвердив перелік тестових питань для іспиту з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора під час проведення атестації прокурорів регіональних прокуратур, у тому числі військових прокуратур регіонів України і об`єднаних сил, які були розміщені 21 лютого 2020 року на сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, колегія суддів вважає переконливими доводи суду першої інстанції про те, що у позивача було 12 днів з дня оприлюднення переліку тестових питань до дня проходження іспиту, чого з урахуванням понад 18-річного стажу роботи в органах прокуратури та фактичного перебування протягом вказаного періоду у відпустці було достатньо для підготовки до тестів з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Крім цього, колегія суддів не виключає можливості того факту, що саме з метою підготовки до іспитів ОСОБА_1 перебував у відпустці.

Твердження позивача про виникнення проблем з комп`ютерною технікою та програмним забезпеченням під час проходження ним тестування не підтверджується жодним належним та допустимим доказом. Тестування позивачем було завершене, під час проведення тестування акти про дострокове завершення тестування з незалежних від члена комісії та прокурора причин не складалися. Позивач під час проведення тестування жодних заяв до кадрової комісії не подавав та фактично використав своє право на проходження відповідного етапу атестації і завершив тестування. Результати складення позивачем іспиту відображені членом робочої групи у відповідній відомості, про що позивач був ознайомлений і поставив власний підпис, чим підтвердив їх достовірність. У примітках до цієї відомості відсутні будь-які зауваження з боку позивача щодо процедури та порядку складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Наведені обставини свідчать про безпідставність таких доводів позивача, як і доводів про те, що Офіс Генерального прокурора не довів обставин захищеності програмного забезпечення, забезпечення анонімності, конфіденційності та наявність захисту від втручання третіх осіб, оскільки у законодавстві України відсутні будь-які вимоги щодо отримання ліцензії або висновку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та документальні підтвердження захисту інформації на етапі проходження тестування та оцінки результатів.

ОСОБА_1 не навів конкретно в чому саме положення Порядку № 221 суперечать нормам Закону № 113, а також суперечливість цих нормативно-правових актів положенням трудового законодавства, наявність ознак дискримінації, та яким чином це вплинуло на проходження ним атестації, а тому суд першої інстанції мотивовано відхилив ці доводи позивача як безпідставні.

При цьому, суд першої інстанції аргументовано врахував висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 08 липня 2003 року № 15-рп/2003 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Кабінету Міністрів України ,,Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців (справа про атестацію державних службовців), згідно яких атестація є одним із способів перевірки та оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Вона передбачена частиною шостою статті 96 Кодексу законів про працю України , положення якого поширюються і на державних службовців з урахуванням особливостей, встановлених Законом України ,,Про державну службу.. Згідно з цією нормою атестацію можуть проводити власник або уповноважений ним орган. Такими органами відповідно до законодавства України є, зокрема, всі органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Атестація окремих категорій державних службовців передбачена й іншими законами України, зокрема й ,,Про прокуратуру.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає вірними доводи суду першої інстанції, що запровадження Законом № 113 атестації прокурорів Генеральної прокуратури України як однієї з умов для їх переведення в Офіс Генерального прокурора пов`язане в тому числі із створенням передумови для побудови системи прокуратури, кадровим перезавантаженням органів прокуратури та способом перевірки та оцінки кваліфікацій чинних прокурорів на відповідність їх посадам прокурора в таких органах. Така атестація визначена законодавцем та відбувалась у спосіб і порядок, який є діючим і стосується усіх прокурорів, які виявили намір пройти атестацію, а тому не може вважатись протиправною чи такою, що носить дискримінаційних характер по відношенню до позивача.

Суд першої інстанції встановив, що усі мотиви, якими позивач обґрунтовує протиправність дій відповідача щодо проведення атестації, ґрунтуються на його незгоді із положеннями Закону № 113 та Порядком № 221, які, на його думку, порушують в тому числі і права та гарантії, що визначені КЗпП України та Конституцією України.

Оскільки положення Закону № 113 є чинними, неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а положення Порядку № 221 в судовому порядку на оскаржувались, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає правомірними доводи суду першої інстанції про те, що набрання позивачем за результатами іспиту у формі анонімного тестування під час першого етапу тестування 67 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту, є безумовною підставою згідно пункту 16 розділу II ,,Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113 та пункту 5 розділу ІІ Порядку № 221 для його не допуску до наступних етапів атестації та прийняття Другою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур рішення від 02 квітня 2020 року № 111 про неуспішне проходження прокурором атестації.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені позивачем та відповідачами в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 460/6441/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 08.07.2021.