Справа № 582/319/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р.Справа № 582/319/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Бершова Г.Є. ,

за участю секретаря судового засідання - Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області (головуючий суддя І інстанції Жмурченко В.Д., Сумська область, смт. Недригайлів) від 21.04.2021 (повний текст рішення складено 21.04.2021) по справі № 582/319/21 за позовом Недригайлівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Сумській області до Громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України та її затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Недригайлівського районного суду Сумської області з позовом, в якому суд просить примусово видворити відповідача за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримати її строком на 6 місяців з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.03.2019 працівниками Недригайлівського PC Управління ДМС України в Сумській області виявлено громадянку Російської Федерації, ОСОБА_1 , яка незаконно перебуває на території України. При проведенні перевірки встановлено, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Хабаровського Краю, Нанайського району Російської Федерації, прибула в Україну 30.01.2013 року з приватною метою. Після закінчення дозволеного строку перебування відповідач територію України не покинула, та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . 22.03.2019 відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ № 049280 за частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постановою від 22.03.2019 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Штраф відповідачем не сплачено. 10.04.2019 Недригайлівським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким відповідачу надано строк на виконання рішення до 17.04.2019. З рішенням відповідач ознайомилася під підпис та зобов`язувався виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 17.04.2019. Відповідачем рішення не виконано. ОСОБА_1 з питанням продовження строку перебування на території України чи оформлення документів, що підтверджують право проживання в Україні, до підрозділів Державної міграційної служби України не зверталася та підстав для отримання нею статусу біженця чи притулку в Україні не надала. За інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») відомості щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України відсутні. Оскільки відповідач перетнула кордон України поза пунктами пропуску, то згідно вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вона є нелегальним мігрантом. Також позивач вказує, що відповідач незаконно перебуває на території України, не має змоги покинути територію України самостійно.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 21.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Примусово видворено за межі території України громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Затримано строком на 6 місяців громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішення суду звернуто до негайного виконання.

Представник відповідача, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 21.04.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що судом першої інстанції порушено приписи статті 16 КАС України щодо ненадання відповідачу під час судового засідання безоплатної вторинної правової допомоги, та не проведення перевірки виконання позивачем пункту 9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (надалі Інструкція № 353/271/150).

Представник позивача просить розглядати справу без його участі, апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 22.03.2019 працівниками Недригайлівського PC Управління ДМС України в Сумській області виявлено громадянку Російської Федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка незаконно перебуває на території України.

22.03.2019 відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МСМ № 049270 за ч. 1 ст. 203 КУпАП та згідно постанови серії ПН МСМ № 046020 від 22.03.2019 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу 1700 грн. Штраф відповідачем не сплачено.

За інформацією, отриманою з інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан») відомості щодо перетину ОСОБА_1 державного кордону України відсутні.

Із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземець не зверталася.

10.04.2019 Недригайлівським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким відповідачу надано строк на виконання рішення до 17.04.2019. З даним рішенням відповідач ознайомлена під підпис, зобов`язувалася добровільно покинути територію України у термін до 17.04.2019. Дане рішення у судовому порядку відповідачем не оскаржувалось та виконано ОСОБА_1 не було.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що на даний час відсутні правові підстави для перебування відповідача на території України, а відтак наявні всі необхідні обставини для примусового видворення відповідача за межі України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так в межах апеляційного перегляду даної справи надається правова оцінка законності та обґрунтованості рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 (шість) місяців та її примусового видворення за межі України .

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI (далі - Закон №3773).

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону №3773 іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773).

Статтею 30 Закону №3773 визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно зі ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до пп. 9 п.4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360 ( далі Положення № 360) Державна міграційна служба України приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України, Службою безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119) затверджена Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства ( далі Інструкція № 353/271/150)

За приписами п. 6 Розділу І Інструкції № 353/271/150 примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ цієї Інструкції рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства.

За наслідком системного аналізу правових норм колегія суддів зазначає, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Отже, видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.03.2020 у справі № 755/12148/18, які, з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України, суд враховує при вирішенні спірних правовідносин.

Як встановлено судовим розглядом 10.04.2019 Недригайлівським районним сектором Управління Державної міграційної служби України в Сумській області прийнято рішення № 1 про примусове повернення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким відповідачу надано строк на виконання рішення до 17.04.2019

З даним рішенням відповідач ознайомлена під підпис, зобов`язувалася добровільно покинути територію України у термін до 17.04.2019. Дане рішення у судовому порядку відповідачем не оскаржувалось та виконано ОСОБА_1 не було, територію України відповідач не покинула.

Враховуючи викладені вище правові норми та беручи до уваги наявність доказів, що свідчать про ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо примусового видворення з України громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 та її затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було надано безоплатної вторинної правової допомоги відповідачу під час судового засідання колегія судів зазначає.

Так, як вбачається із матеріалів справи та звукозапису судового засідання від 21.04.2021, відповідач була присутня на судовому засіданні, зазначила що розуміє свої права, розуміє про що йде мова, частково давала пояснення на українській мові та зазначала, що позивачем зазначено все вірно, не виконала рішення про її примусове повернення з України до 17.04.2019 тому що не мала можливості зробити документи та не мала коштів. Клопотань не заявляла.

Тобто підтверджується, що судом першої інстанції в повній мірі було виконано приписи норм процесуального права, що спростовує вищевказані доводи скаржника.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було проведено перевірки виконання позивачем пункту 9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, колегія судів зазначає.

Відповідно до приписів пункту 9 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджених наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБ України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, що у кожному випадку затримання іноземця більше ніж на три години щодо його примусового повернення або з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення невідкладно інформується регіональний Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Тобто саме у разі затримання іноземця невідкладно інформується регіональний Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Доказів того, що на час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач була затримана більше ніж на три години щодо його примусового повернення або з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення в матеріалах справи відсутні. На час розгляду справи у суді апеляційної інстанції Чернігівським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги їй було призначено адвоката, який наразі і звернувся з апеляційною скаргою, судове засідання просив проводити без його участі.

Інші доводи апеляційної скарги відсутні.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія судів зазначає, що судом першої інстанції були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 21.04.2021 року по справі № 582/319/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко Г.Є. Бершов