Справа № 520/2766/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 р.Справа № 520/2766/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Статівки ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бідонько А.В.) від 23.03.2021 року (повний текст рішення складено 23.03.21 року) по справі №520/2766/21

за позовом Статівки ОСОБА_1

до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до суду із адміністративним позов до Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просила:

- визнати протиправними дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, трьох окремих оновлених довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ. відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року Законом України від 07.12.2017 року № 2246-УІІІ Про Державний бюджет України на 2018 рік у розмірі 3723,00 грн., встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік у розмірі 4723,00 грн. та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік у розмірі 6000,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року, з 01.02.2020 року та з 01.01.2020 року перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, який отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, три окремі оновлені довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року Законом України від 07.12.2017 року № 2246-УІІІ Про Державний бюджет України на 2018 рік у розмірі 3723,00 грн., встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік у розмірі 4723,00 грн. та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік у розмірі 6000,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 8 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року, з 01.02.2020 року та з 01.01.2021 року перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- стягнути з Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача понесені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви з вимогами немайнового характеру у розмірі 908 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10510 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 було направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача, яка не містила в собі додаткові види грошового забезпечення, встановленого за відповідною посадою. Також зазначила, що під час перерахунку складових пенсії, застосована норма шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно п. 4 Постанови 704. Однак, в примітках до додатків 1 та 14 законодавцем зазначено: Посадові оклади за розрядами тарифної сітки (та оклади за військовим званням) визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідно з 2018 року вихідний показник, який повинен братися для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням, є мінімальна заробітна плата, а не прожитковий мінімум. Позивач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, у справі №826/3858/18 було визнано протиправними та нечинними п.п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. З огляду на зазначені обставини позивач звернувся до відповідача із заявою про складення нових довідок станом на 05.03.2019 рік, 29.01.2020 рік та 01.01.2021 рік для перерахунку пенсії з урахуванням складових видів грошового забезпечення, що встановлені за відповідною посадою до якої прирівняна посада, з якої його було звільнено визначивши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом станом на 01.01.2020, 01.01.2021 роки на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. Проте відповідачем у виготовленні зазначених довідок було відмовлено. На думку позивача, такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують її права.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру її пенсії.

Зобов`язано Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку з 01.04.2019 року пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідку про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Стягнуто на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь позивача сплачений удовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного територіального центра комплектування та соціальної підтримки.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме:

- визнати протиправними дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, трьох окремих оновлених довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ. відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року Законом України від 07.12.2017 року № 2246-УІІІ Про Державний бюджет України на 2018 рік у розмірі 3723,00 грн., встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік у розмірі 4723,00 грн. та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік у розмірі 6000,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року, з 01.02.2020 року та з 01.01.2020 року перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, який отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, три окремі оновлені довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року Законом України від 07.12.2017 року № 2246-УІІІ Про Державний бюджет України на 2018 рік у розмірі 3723,00 грн., встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік у розмірі 4723,00 грн. та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік у розмірі 6000,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року, з 01.02.2020 року та з 01.01.2021 року перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- стягнути з Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача понесені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви з вимогами немайнового характеру у розмірі 908 грн. 00 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1362 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10510 грн. 00 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18, у позивача виникли правові підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. А відтак, відмова відповідача в частині підготовки та наданні позивачу нових довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) є неправомірною. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 23.02.2021 року по справі №520/13747/2020. Також, оскільки позивачем в повному обсязі підтверджено понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 10510 грн. 00 коп., то висновки суду про стягнення 1000 грн. є безпідставними.

В послідуючому, представником позивача було подано заяви про внесення змін та доповнень до апеляційної скарги, в яких просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а саме:

- визнати протиправними дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, трьох окремих оновлених довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням «старший прапорщик», визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2018 року Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у розмірі 3723,00 грн., встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у розмірі 4723,00 грн. та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у розмірі 6000,00 грн., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1 та № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року, з 01.02.2020 року та з 01.01.2021 року перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, три окремі оновлені довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року, 29.01.2020 року та 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військовим званням «старший прапорщик» та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням розміру посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 1 січня 2018 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2018 календарного року), встановленого Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 1 січня 2020 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2020 календарного року) та встановленого Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня 2021 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками № 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року, з 01.02.2020 року та з 01.01.2021 року перерахунку основного розміру пенсії позивача;

- стягнути з Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь позивача понесені судові витрати, а саме: судовий збір за подання позовної заяви з вимогами немайнового характеру у розмірі 908 грн. грн. 00 коп., судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1362 грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10510 грн. 00 коп.

В обґрунтування необхідності внесення змін до апеляційної скарги представник позивача посилався на правову позицію Другого апеляційного адміністративного суду, викладену у постанові від 11.02.2021 року по справі №520/10346/2020.

Відповідач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були повідомлені у визначеному законом порядку.

Представник позивача надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі позивача та його представника.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України. (далі КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, тобто свого покійного чоловіка ОСОБА_3 , відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило перерахунок пенсії позивачу з 1 січня 2018 року, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення на підставі Постанови КМУ №704, Постанови КМУ №103 та довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , в якій не було зазначено додаткових видів грошового забезпечення.

Оскільки 05.03.2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 позивач 20.01.2021 року звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою за вих. № 20/01-21-1 від 20.01.2021 року про підготовку Харківським обласним військовим комісаріатом та направлення до Головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку її пенсії нової довідки про розмір грошового забезпечення старшого прапорщика ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 року Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 .

Також, у зв`язку з визнанням протиправним та скасуванням постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, позивач вимушена була 05.02.2021 року разом зі своїм представником адвокатом Статівка О.Є. додатково звернутися до Харківського обласного військового комісаріату з заявою за вих. № 05/02-21-1 від 05.02.2021 року, в якій просила підготувати та надати до Головного Управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку їй пенсії, яка вона отримує у зв`язку з втратою годувальника, нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_4 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою старшого техніка уч. роти ВВУ, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених та розрахованих шляхом множення не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом станом на 01.01.2020 року, 01.01.2021року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії.

Листом від 09.01.2021 року №ФХ-118945/817 Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки відмовив позивачу у виготовленні та направленні до ГУ ПФУ в Харківській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення із зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії, обґрунтовуючи свою відмову тим, що відповідачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області направлена довідка про розмір грошового забезпечення позивача, що враховується для перерахунку пенсії позивачу за формою, затвердженою Додатком 2 до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103), за нормами, які були чинні на момент проведення перерахунку пенсій. Посилався на ту обставину, що на сьогоднішній день Кабінетом Міністрів України, до компетенції якого входить прийняття, зміна чи припинення дій акту в сфері призначення та перерахунку пенсій, не внесено будь-яких відповідних змін до постанови КМУ від 13.02.2008 року № 45 стосовно порядку визначення грошового забезпечення для обчислення пенсії та складання відповідної довідки.

Вважаючи такі дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки по відмові у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру її пенсії є протиправними. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку з 01.04.2019 року пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідку про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Також, враховуючи те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, справа слухалась у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, отже представництво інтересів у судовому засіданні не потребувало витрат часу, а також позовні вимоги задоволенні частково, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 1000,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, суд виходив з відсутності підстав для видачі позивачу, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою відповідно до вимог Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХП від 09.04.1992 (далі Закону України № 2262-ХІІ).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону України № 2262-ХІІ, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Згідно із ч.4 ст.63 Закону України № 2262-XII (у редакції Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон № 1774-VIII) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частина 18 статті 43 Закону України № 2262-ХІІ встановлює, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до ч. 3 ст.51 Закону України № 2262-ХІІ, перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців, повноваження щодо визначення умов, порядку перерахунку пенсій та їх розмірів належать Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що Постановою Кабінет Міністрів України від 30.08.2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 10 Постанови №704 зазначена постанова набирає чинності з 01.03.2018.

Отже, з набранням чинності Постановою від 30.08.2017 №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45.

Відповідно до п.п.2-3 Порядку №45, Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки), та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС (далі - державні органи).

Головні управління Пенсійного фонду України у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів (далі - уповноважені органи) видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 5 Порядку № 45, під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

Отже, перерахунок пенсії військовослужбовцям здійснюється в порядку встановленому законодавством, чинним на час його проведення. Підставою для перерахунку пенсій є зміна розміру складових грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України, так і відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Крім того, на виконання повноважень, передбачених ч.4 ст. 63 Закону України № 2262-ХІІ, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018.

Пунктом 1 Постанови №103 встановлено, що перерахунок пенсії, призначеної згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), проводиться з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018, відповідно до постанови № 704.

Отже, Постановами Кабінету Міністрів України № 103 та № 45 були встановлені однакові складові грошового забезпечення, які мають враховуватися при здійсненні перерахунку пенсії позивача, а саме: оклад за посадою, оклад за військовим званням, відсоткова надбавка за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа обіймала на дату звільнення зі служби, а порядок проведення перерахунку пенсії не передбачав подання уповноваженим органом довідки про додаткові види грошового забезпечення, крім передбачених Постановою № 103.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з матеріалів справи відповідачем складено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, яка містить такі складові: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, тобто зазначено ті види грошового забезпечення, що передбачені чинними на момент складення вказаної довідки п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 103 та п.5 Порядку № 45.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі № 826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частини другої статті 255 КАС України, рішення суду набрало законної сили 05.03.2019 року.

Згідно ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Таким чином, пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з 05.03.2019 року, як того вимагає ч.2 ст. 265 КАС України.

При цьому, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанції у справі №826/3858/18 Верховний Суд у постанові від 12.11.2019, серед іншого вказав на те, що п. п. 1, 2 Постанови № 103 та зміни до п. 5 і додатку 2 Порядку № 45 щодо складових грошового забезпечення для перерахунку пенсій, звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод, оскільки скасовують надбавки, доплати, підвищення і премії, які отримував військовий пенсіонер під час служби, та які враховувались при попередніх перерахунках пенсій.

Отже, оскільки зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, зокрема, до додатку 2 до Порядку № 45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, та до п. 5 Порядку № 45 були визнані у судовому порядку нечинними, відтак з 05.03.2019 - тобто, з дня набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, діє редакція додатку 2 до Порядку № 45 та редакція пункту 5 цього Порядку, яка діяла до зазначених змін.

Порядок, який повинні вчинити в даному випадку пенсійний орган та упованожений орган у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1,2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 не змінився.

Так, на час звернення позивача із заявою про видачу нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії за нормами чинними на 01.03.2018, п.3 Порядку № 45 передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

При цьому, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11.08.2020 № 520/2986/19, у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а.

Так, 30.08.2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, та якою було затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, розміри додаткових видів грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Цією ж постановою від 30.08.2017 № 704 Уряд скасував свою попередню постанову від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 5 постанови № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання установлювати: посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у розмірах, визначених затвердженими цією постановою схемами, згідно з додатками 1 - 11 за аналогічними посадами; посадові оклади заступникам керівників структурних підрозділів, посади яких не передбачені цією постановою, на 1 - 5 відсотків нижче від посадового окладу відповідного керівника; надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Колегія суддів зауважує, що саме з 05.03.2019 (день набрання чинності рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18) у позивача виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, а відтак з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

При цьому, постановою Верховного Суду від 12.11.2019 р. по справі № 826/3858/18 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року було залишено без змін.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що із заявою про видачу нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивач після набуття законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18, відтак з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ та відповідно на отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, із обов`язковим зазначенням в ній відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії.

Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 17.12.2019 у зразковій адміністративній справі № 160/8324/19 та яка була залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 р.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Разом із цим, колегія суддів звертає увагу, що до моменту отримання належної довідки від відповідача в пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Перевіряючи дії суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідки про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру її пенсії є протиправними.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, як наголошується ЄСПЛ у рішенні по справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку з 01.04.2019 року пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідку про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 05.03.2019 року за останньою займаною ним посадою у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

З приводу позовних вимог щодо визнання протиправними дій Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області для перерахунку пенсії позивача, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою відповідно до вимог Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік та зобов`язання вчинити відповідні дії, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

У свою чергу, у пункті 1 приміток Додатку 1 до Постанови № 704 закріплено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці Додатку 14 Постанови № 704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова № 103), якою п. 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

При цьому, зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України від 27.02.2014 № 794-VII Про Кабінет Міністрів України, Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (ч. 2 ст. 49 Закону).

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом Уряду України.

Нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими на це суб`єктами нормотворчості у визначеній формі та за встановленою процедурою, спрямований на встановлення, зміну або скасування норми права.

Варто зазначити, що за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п. 4 Постанови № 704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Відповідно до пп. 2 п. 20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 № 870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги: 2) стосовно структури проекту документа: в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що Примітка, як складова частина нормативно-правового акту, не може містити в собі нормативних положень.

За наведених обставин, колегія суддів зазначає, що Примітка у Додатку 1 та Додатку 14 Постанови № 704 не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови № 704 пункт 4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що згідно з постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів у спірний період не застосовується.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 - залишено без змін.

Отже, з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 - пункт 6 постанови КМ України № 103 втратив чинність та була відновлена дія п.4 постанови КМ України № 704 у первісній редакції.

Проте, згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час розв`язання правової колізії між нормами п.3розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ та п.4 Постанови №704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, та приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 перевагу належить віддати положенням закону як акту права вищої юридичної сили.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.99р. №8-рп/99у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002р. №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Відповідно до п. п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (N 25921/02), Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. У пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини "Щокін проти України" (N 23759/03 та N 37943/06) та у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини "Серков проти України" (39766/05), встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, на підставі того, що органи державної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку. Хоча ця справа стосується податкового спору, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між фізичною/юридичною особою і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості.

Оскільки норма п. 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи п.4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови КМ України № 704, колегія суддів не знаходить правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Колегією суддів враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 по справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, згідно яких: 01.01.2017 набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України. За змістом пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року. Таким чином, за загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом, положенняст.37 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 №796-XII№ 796-XII щодо обчислення щомісячної грошової допомоги у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня відповідного року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 11 лютого 2021 року у справах № 200/3774/20-а, № 200/3747/20-а, № 240/11952/19, та від 18 лютого 2021 у справі № 200/3775/20-а.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для видачі позивачу, яка отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника, довідок про розмір грошового забезпечення її покійного чоловіка ОСОБА_3 станом на 29.01.2020 року, 01.01.2021 року за останньою займаною ним посадою відповідно до вимог Додатку № 1 та Додатку № 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням старший прапорщик, визначених шляхом множення 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2020 року Законом України від 14.11.2019 року № 294-ІХ Про Державний бюджет України на 2020 рік та встановленої станом на 01.01.2021 року Законом України від 15.12.2020 року № 1082-ІХ Про Державний бюджет України на 2021 рік.

Посилання апелянта на постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2021 року по справі №520/10346/2020 та від 23.02.2021 року по справі №520/13747/2020 колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З приводу розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст. 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VІ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови поверненню тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 дійшов висновків про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд в додатковій постанові від 08.05.2018 у справі № 810/2823/17 зробив висновок, що надані позивачем первинні документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу повинні:

відповідати вимогам первинного документа встановленим вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема, містити посаду особи, відповідальної за здійснення господарської операції і правильність її оформлення та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції;

зміст послуг (зазначених в договорі про надання правової допомоги та актах) повинен мати посилання на конкретні дії та/або документи вчинені/складені адвокатом;

платіжний документ має утримувати в собі належне, повне призначення платежу та відмітки банку його проведення відповідно до пунктів 1.22, 2.3, 2.24 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України від 21 січня 2004 № 22.

Також в постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність доказів сплати понесених витрат також не є перешкодою для їх присудження (така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі № 280/2635/20).

З матеріалів справи судом встановлено, що при зверненні до суду першої інстанції позивачем заявлялося клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10510 грн. В обґрунтування заявленої вимоги до суду подано договір № 04/12-20-1 від 04.12.2020 року про надання правової допомоги, копію акту прийому - передачі наданої правової допомоги від 19.02.2021 року №б/н відповідно до якого позивачу були надані наступні послуги: надання консультації - 525,50 грн., визначення законів та інших нормативно-правових актів - 525,50 грн., підготовка та складання заяв - 7882,50 грн., складання акту прийому-передачі наданої правової допомоги, копіювання додатків до позовної заяви - 1051,00 грн., квитанцію №733551 від 04.12.2020 року про оплату послуг на суму 10510,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов підлягає задоволенню, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача є необхідними, а їх розмір розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи понесені такі витрати фактично, а також - чи обґрунтована їх сума, оскільки приписи ч. 9 ст. 139 КАС України містять критерії розподілу судових витрат, які суд повинен врахувати при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Слід зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, враховуючи, що обсяг обставин, які є предметом доказування у справі, та доказів, якими підтверджуються ці обставини, не є надто значними, колегія суддів вважає, що час, який зазначений у акті наданих послуг як витрачений адвокатом на надання вказаних вище видів правничої допомоги у цій справі, вочевидь не відповідає складності спору.

Беручи до уваги, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, характер спірних правовідносин, зміст позовної заяви та наведені в ній обґрунтування, час необхідний для її складення, заявлення відповідачем клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням принципу співмірності, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 1000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасуванню в апеляційному порядку не підлягає, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, ця справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Статівки Олександри Андріївни залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року по справі №520/2766/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 08.07.2021 року