Справа № 420/133/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/133/20
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

при секретарі Цехмейстренко Ю.В..,

за участі представника від апелянта ОСОБА_1

представника від позивача Колосович В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимогу про сплату боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому з урахуванням ухвали про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.19 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 »;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.12.2019 року №№ , , , , , , ; рішення про застосування штрафних санкцій № від 10.12.2019 року; вимогу про сплату боргу № Ф- від 10.12.2019 року.

В обґрунтування позову зазначалось, що оскаржуваний наказ не містить підстав і посилань, які б надавали контролюючому органу право на проведення такої перевірки, тому така перевірка відповідно до ст. 78 ПК України є незаконною, тому у податкового органу відсутні підстави за наслідками такої перевірки складати акт перевірки та приймати рішення. У випадку незаконності перевірки, прийняті за її результатами рішення автоматично підлягають визнанню протиправними та скасуванню. Також, позивач зазначив, що неможливість проведення документальної виїзної перевірки за місцезнаходженням платника податків має бути пов`язана з не допуском посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки, що у свою чергу, має підтверджуватись відповідним актом про це, однак такого акту складено не було.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса, позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головним управлінням ДПС в Одеській області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що згідно направлення від 24.10.2019 року №946/33-05 та №947/33-05 позивача було особисто ознайомлено з накозом про проведення документальної позапланової перевірки та вручено під підпис 25.10.2019р. А тому, враховуючи відсутність офісного приміщення перевірка була проведена за адресою АДРЕСА_1 . Також апелянт зазначив, що платник податків відмовився від отримання запиту ГУ ДФС в Одеській області від 25.10.2019 року про надання документів пов`язаних з діяльністю ФОП ОСОБА_2 , про що складено акт про відмову від надання документів. Однак, при перевірці відомостей, що містяться в інформаційних базах даних АІС Податковий блок, ЦБД ДРФО, встановлені порушення та складено акт перевірки від 07.11.2019 року. Крім того, позивач у період з 01.01.2016 року по 31.12.2018р., застосовував спрощену систему оподаткування та був платником податків і з борів. Враховуючи відсутність документів які б підтверджували здійснення діяльності у межах заявлених видів діяльності, за результатами проведеної перевірки відповідачем були встановлені порушення та винесені податкові-повідомлення рішення. Таким чином, з урахуванням відсутності підтвердження здійснення господарської діяльності обраної ставки єдиного податку з 2016-2018 р., а також те, що платник задекларував отримання доходу за вказаний період, останній повинен був перейти на загальну систему оподаткування з 2017 року. Тому, враховуючи встановлені порушення, апелянт вважає правомірними наказ, податкові-повідомлення рішення та вимогу про сплату боргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначається про обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскільки обставини справи свідчать про законність рішення суду першої інстанції та про необґрунтованість доводів апелянта.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 14.07.2003 зареєстрований Подільською районною державною адміністрацією Одеської області фізичною особою-підприємцем, номер запису 0000712, дата запису 23.09.2005. Видами діяльності підприємця за даними ЄДРПОУ є: 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у. (основний); 43.31 Штукатурні роботи; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.52 Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; 47.54 Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах; 43.11 Знесення; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування.

На підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 18.08.19 № 976, заступник начальника відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Целих С.О., головний державний ревізор-інспектор відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДПС в Одеській області Куцак В.В. провели документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.16 по 31.12.18, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.16 по 31.12.18, за результатами якої складено акт від 07.11.19 № 300/15-32-33-05/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_2 вимог:

- пп. 2, 3 п. 281.4 ст. 291, пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України в частині здійснення видів діяльності, що не дають право перебувати на спрощеній системі оподаткування;

- п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України в частині зберігання первинних документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

- пп. 3 п. 293.4 ст. 293, п. 293.4 ст. 293 ПК України, у зв`язку із чим занижено податкові зобов`язання з єдиного податку у розмірі 130610,90 грн;

- пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177, п. 177.5 ст. 177, пп. 49.18.2, пп. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено неподання податкових декларацій про доходи та майновий стан за періоди за 2017 р. та 2018 р.;

- п. 177.2 ст. 177 ПК України - встановлено заниження податку з доходів від підприємницької діяльності за 2017 2018 рр. у розмірі 228942,72 грн, в т.ч. за 2017 р. 82272,96 грн, за 2018 р. 146669,76 грн;

- ч. 2 п. 1 ст. 7, п. 8 ст. 9, п. 2 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - встановлено заниження суми єдиного внеску за 2017 2018 рр. у розмірі 238879,08 грн;

- ст. ст. 163, 168, 176, п. 177.2 ст. 177, п. 1.1, п. 1.3, п. 1.4 ст. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, у зв`язку із чим занижено військовий збір від підприємницької діяльності, що підлягає сплаті до бюджету за 2017 2018 рр. в сумі 19078,56 грн;

- п. 63.3 ст. 63 ПК України не надані відомості про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, а саме повідомлення за формою № 20-ОПП.

На підставі вищевказаного акту перевірки від 07.11.19 № 300/15-32-33-05/ НОМЕР_1 ГУ ДПС в Одеській області складено: податкове повідомлення-рішення від 10.12.2019 р. № про збільшення грошового зобов`язання за єдиним податком з фізичних осіб (18050400) в розмірі 130610,90 грн та за штрафною санкцією 32652,73 грн; податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання по військовому збору (11011000) в розмірі 19078,56 грн та за штрафною санкцією 4769,64 грн; податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування (11010500) в розмірі 228942,72 грн та за штрафною санкцією 57235,68 грн; податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення грошового зобов`язання по податку на доходів фізичних осіб за результатами річного декларування (11010500) за штрафною санкцією в розмірі 340 грн; податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (21081103) в розмірі 510 грн; податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про застосування адміністративного штрафу (21081103) в розмірі 170 грн; податкове повідомлення-рішення від 10.12.19 № про збільшення суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб (18050400) в розмірі 130610,90 грн та за штрафною санкцією в розмірі 32652,73 грн.

Також відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ГУ ДПС в Одеській області складено вимогу № Ф- від 10.12.19 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 238879,08 грн.

Крім того, ГУ ДПС в Одеській області прийнято рішення від 10.12.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 238879,08 грн.

Не погодившись із здійсненим податковим органом контрольним заходом за прийнятими за його результатами рішеннями, позивач звернувся за судовим захистом із даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, оскільки платником податків письмовий запит контролюючого органу фактично не отриманий, адже підпис від імені платника податку про отримання поштового відправлення виконано іншою особою. Також, суд зазначив, що відповідачем порушено абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, оскільки фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки. Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 10.12.2019 року №№ , , , , , , , рішення про застосування штрафних санкцій № від 10.12.19, вимога про сплату боргу № Ф- від 10.12.19 - прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Gриписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).

Стаття 78 ПК України визначає підстави для здійснення документальних позапланових перевірок.

Судовою колегією зі змісту оскаржуваного наказу ГУ ДПС в Одеській області № 976 від 18.10.2019 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 » вбачається, що останній виданий на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, який передбачає, що документальна позапланова перевірка здійснюється якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Підтвердженням ненадання платником податків ФОП ОСОБА_2 пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу в наказі зазначено доповідну записку заступника начальника управління-начальником відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів Брік І. від 15.10.2019р. № 135/11/15-32-33-05, в які зазначено що Управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС в Одеській області за результатами аналізу податкової інформації, з метою контролю повноти сплати належних сум податків і зборів від підприємницької діяльності та руйнування схем ухилення від оподаткування при здійсненні підприємницької діяльності відповідно до пп. 20.1.20 п. 20.1 ст. 20, пп. 7.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України підприємцю направлено запит, який отримано особисто ФОП ОСОБА_2 20.07.2019р., однак станом на 19.09.2019р. відповідь від ФОП ОСОБА_2 до ГУ ДПС в Одеській області не надходила.

Однак матеріалами справи встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не виконував підпис у книзі для записів рекомендованих поштових відправлень і повідомлень «ВПЗ Подільськ-4 ЦПЗ № 7 Одеської дирекції АТ «Укрпошта», «ф8», ТОВ «Інтерпрес», яка розпочата та закінчена « 27.06.19-10.08.19», виконана на 48 акр., розміщений на чотирнадцятому аркуші в розділі: «Розписка в одержанні (прізвище одержувача)» в графах « ОСОБА_2 », що свідчить про неотримання платником податків письмового запиту контролюючого органу. При цьому до суду не надано копії зазначеного запиту, в якому обов`язково зазначається виявлена недостовірність даних, яка зумовила його подання та обсяг пояснень і доказів на їх підтвердження, що вимагаються від платника податків.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких (78.1.4) є виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Пунктом 73.3 статті 73 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

За змістом пункту 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою КМУ № 1245 від 27.12.10, запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1245, письмовий запит про подання інформації надсилається суб`єкту інформаційних відносин, зокрема, виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки є направлення платнику податків письмового запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження. Платник податків зобов`язаний подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження. У контролюючого органу є право на оцінку пояснень платника податків і їх документальних підтверджень.

Виявлені факти, які свідчать про недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Виїзна перевірка має проводиться виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. У разі ж якщо перевірка проводиться в приміщенні контролюючого органу, то така перевірка є невиїзною.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1245 запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі, а в разі направлення в електронному вигляді з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням кваліфікованого електронного підпису керівника (заступника керівника) органу державної податкової служби - у разі надходження сформованого програмним забезпеченням повідомлення про доставку.

Як передбачено у пункті 73.3 статті 73 ПК України, платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інтонації, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням пп.78.1.4 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України.

При цьому відповідачем порушено абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, оскільки фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.

Таким чином, судова колегія не приймає доводи апелянта про те, що ним було належним чином спрямовано запит, а позивач його отримав, тому ненадання відповіді на запит також могла бути підставою для призначення перевірки, оскільки такий запит було відправлено майже через 2 місяці та проведеною почеркознавчою експертизою встановлено, що вказаний запит ОСОБА_2 не отримував.

Також, в апеляційній скарзі апелянт посилається на перевищення обсягу доходу та провадження виду діяльності не сумісного із перебуванням на спрощеній системі оподаткування, про те апелянт не зазначає, який вид діяльності не дозволяється.

Разом з тим колегія суддів щодо доводів апеляційної скарги про перевищення позивачем обсягу доходів платника податків, що перебуває на спрощеній системі оподаткування вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст.. 291.4. ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:

- перша група - фізичні особи-підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

- друга група - фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 500 000 гривень.

Дія цього підпункту не поширюється на фізичних осіб-підприємців, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого .майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу і реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння. Такі фізичні особи-підприємці належать виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи.

Як вбачається з акту перевірки від 07.11.2019 р. № 300/15-32-33-05// НОМЕР_1 на аркуші 6 цього акту відповідач вказав, що відповідно до абз.2 п. 291.4 ст. 291 до глави І розділу XIІ Кодексу спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, позивач здійснював діяльність із застосуванням ставки єдиного податку, встановленої для спати єдиного податку платниками єдиного податку другої групи.

Також, з акту встановлено, що перевіркою дотримання встановленого порядку, повноти та своєчасності подання до контролюючих органів податкових декларацій платником єдиного податку другої групи порушень не встановлено.

Таким чином, згідно акту ФОП ОСОБА_2 обліковувався, як платник єдиного податку другої групи.

В апеляційній скарзі зазначається, що сума доходів ФОП ОСОБА_2 в 2016 році склала 870 739,31 грн., однак як вже було вище зазначено максимальна сума доходу для платника податків 2 групи встановлена на рівні 1 500 000 грн., тобто апелянт дійшов помилкового висновку, зазначивши, що позивач ОСОБА_2 перевищив дохід передбачений для осіб, які обліковуються як платники податку другої групи, тому колегія суддів не приймає такі доводи апеляційної скарги.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також беручи до уваги те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 Податкового кодексу України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, доводи позивача про те, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог пп.78.1.4 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України та абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України є правильним та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року по справі № 520/8836/18, адміністративне провадження № К/9901/24146/19.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 10.12.2019р. №№ , , , , , , , рішення про застосування штрафних санкцій № від 10.12.2019 р., вимога про сплату боргу № Ф- від 10.12.2019р. прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом та не можуть вважатись правомірними, а тому тому вірно скасуванні судом першоїі інстанції та підлягають скасуванню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 08.07.2021 року

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець