Справа № 640/17068/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

09 липня 2021 року м. Київ № 640/17068/21

Суддя Окружного адміністративного суду м. Києва Шулежко В.П., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 22.06.2020 №1719 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» (далі - заявник, ТОВ «ФК ФОРТ») із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні №64213448, яке перебуває у приватного виконавця Маляра Яна Анатолійовича щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Личука Тараса Володимировича від 22.06.2020 №1719 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявник просить замінити вибулого стягувача товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Хаус») на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» ().

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 призначено судове засідання з розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Заявник та заінтересовані сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися. В силу положень статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України їх неприбуття не перешкоджає судовому розгляду.

Дослідивши заяву про заміну сторони виконавчого провадження, проаналізувавши додані до неї матеріали, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 22.06.2020 приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович за заявою TOB «Фінансова компанія «Інвест Хаус» вчинив виконавчий напис №1719 про стягнення заборгованості за кредитним договором №143/П/84/2008-980 від 27.08.2008 з гр. ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, приватним виконавцем Маляр Ян Анатолійович 20.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64213448 з примусового виконання виконавчого напису від 22.06.2020 №1719 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 243 633,83 грн.

Між TOB «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК ФОРТ» 05.11.2020 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та майнових прав № б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №143/П/84/2008-980 від 27.08.2008, перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ» (Новий кредитор).

Відповідно до умов вказаного договору, Первісний Кредитор/Первісний Заставодержатель відступає Новому кредитору/Новому заставодержателю належні Первісному Кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги та майнові права Первісного Кредитора до позичальників, заставодавців та поручителів, які виникають у Нового кредитора у зв`язку із набуттям прав на умовах цього Договору зазначених у Додатках (№1-13) до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту), договорами поруки, договорами застави та всіма іншими похідними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатках (№1-13) до цього Договору. Новий кредитор сплачує Первісному Кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно із частиною 1 статті 510 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

У відповідності до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При постановленні вказаної ухвали суд також враховує, що у відповідності до п.3 ст.1 та ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» до переліку рішень, що підлягають примусовому виконанню віднесені також виконавчі написи нотаріусів.

Разом з тим, Кодекс адміністративного судочинства України, Цивільний процесуальний кодекс України та Господарський процесуальний кодекс України передбачають можливість здійснення заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду та прямо не визначають порядку заміни сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішень інших органів, у тому числі виконавчих написів нотаріусів.

Закон України «Про виконавче провадження» також не містить норм, які б визначали суд, до повноважень якого віднесено розгляд питання про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.

Водночас вказаний Закон розмежовує юрисдикцію судів у разі оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 2 статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що судовий контроль за виконанням рішень інших органів Законом України «Про виконавче провадження» покладено саме на адміністративні суди, суд приходить до висновку про те, що питання про заміну сторони виконавчого провадження під час виконання рішень таких органів також належить здійснювати в порядку адміністративного судочинства.

Суд також враховує, що за правилами частини 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, що висловлена під час розгляду справи «Беллет проти Франції» («Bellet v. France»), стаття 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16.01.2019 у справі №826/7941/17, Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що викладена в постановах від 22.07.2019 у справі №822/1659/18 та від 26.02.2020 у справі №826/7981/17.

У відповідності до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, проаналізувавши норми чинного законодавства, з`ясувавши обставини у справи, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни сторони виконавчого провадження, а саме TOB «ФК «Інвест Хаус» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ».

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241, 243, 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

2. Замінити стягувача у виконавчому провадженні №64213448 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 22.06.2020 №1719 з товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» ().

3. Копію ухвали надіслати учасникам виконавчого провадження та приватному виконавцю.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст.256 КАС України. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 379 КАС України у порядку та строки, встановлені статтями 293-297 КАС України.

Суддя В.П. Шулежко