Справа № 520/7219/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
09 липня 2021 року № 520/7219/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України в Харківській області (далі по тексту відповідач, УСБУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 та членам його сім`ї підйомної допомоги у зв`язку з переїздом для проходження військової служби з м. Херсон в м. Харків;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 та членам його сім`ї підйомну допомогу у зв`язку з переїздом для проходження військової служби з м. Херсон в м. Харків, у розмірі, встановленому частиною 3 статті 9-1 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що з серпня 1996 року по теперішній час проходжу військову службу в Службі безпеки України.

У період з 14.09.2018 по 30.09.2020, на підставі наказу Голови СБУ № 1190-ос/дск від 14.09.2018 року, проходив військову службу в регіональному органі СБУ - Управлінні Служби безпеки України в Херсонській області на посаді першого заступника начальника вказаного Управління (військове звання полковник).

У подальшому, наказом Голови СБУ № 1299-ос/дск від 01.10.2020, у відповідності до підпункту «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 (далі - Положення), у зв`язку з проведенням організаційних заходів, на період з 01.10.2020 по 31.12.2020, був звільнений з посади першого заступника начальника УСБУ в Херсонській області, та зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області.

Вказує, що наказом Голови СБУ № 1299-ос/дск від 01.10.2020, зарахування його у розпорядження начальника У СБУ в Харківській області здійснено із збереженням раніше встановлених (по посаді першого заступника начальника УСБУ в Херсонській області, військове звання полковник) розмірів надбавок, доплат, та преміювання згідно з Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженою наказом ЦУ СБУ № 515/дск від 10.04.2018 та наказу ЦУ СБУ № 1715/дск-2019.

Частина 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлює, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини 3 статті 9-1 вказаного Закону, при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Зазначає, що з аналізу зазначених норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слідує, що підйомна допомога військовослужбовцям та членам їх сім`ї виплачується, у тому числі, при переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт.

Після переїзду позивача та його сім`ї з м. Херсон до нового місця військової служби в інший населений пункт - в м. Харків, УСБУ в Харківській області підйомна допомога, передбачена ч. 3 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не виплачена.

Зазначену бездіяльність відповідача вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суд з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 11.05.2021 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов та пояснення, в яких він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у них.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій повністю підтримав свою правову позицію та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу у Службі безпеки України з 1996 року по 06.05.2021.

У період з 14.09.2018 по 30.09.2020, на підставі наказу Голови СБУ № 1190-ос/дск від 14.09.2018 року, проходив військову службу в регіональному органі СБУ - Управлінні Служби безпеки України в Херсонській області на посаді першого заступника начальника вказаного Управління (військове звання полковник).

У подальшому, наказом Голови СБУ № 1299-ос/дск від 01.10.2020, у відповідності до підпункту «б» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 (далі - Положення), у зв`язку з проведенням організаційних заходів, на період з 01.10.2020 по 31.12.2020, був звільнений з посади першого заступника начальника УСБУ в Херсонській області, та зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області.

19 квітня 2021 року позивачем подано рапорт начальнику УСБУ в Харківській області підполковнику ОСОБА_2 щодо надання довідки про його виплати підйомної допомоги при переміщенні з м. Херсон до м. Харків та підйомної допомоги при переміщенні членів його сім`ї, передбачених наказом від 14.04.1995 року № 75/ДСК (а.с.7).

Довідкою від 19.04.2021 р. № 26/2270 зазначено, що ОСОБА_1 не виплачувалась підйомна допомога при переміщенні з м.Херсон до м.Харків та підйомна допомоги при переміщенні членів його сім`ї у зв`язку з тим, що пунктом 1.1 розділу І наказу від 14.04.1995 року №75 ДСК «Інструкції про шляхове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України» визначено, що зазначені виплати здійснюються при призначеннях на посади.

Наказом Голови СБУ від 01.10.2020 року №1299-ОС/дск полковника ОСОБА_1 було зараховано у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області (а.с.6)

Не погоджуючись з невиплатою підйомної допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 ст.9 Закону №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини третьої статті 9-1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній до 25 жовтня 2015 року) при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»» від 15 вересня 2015 року №683-VIII (далі - Закон №683-VIII), який набрав чинності 25 жовтня 2015 року, абзац перший частини третьої статті 9-1 вказаного Закону після слів «хто перебуває на кадровій військовій службі» доповнено словами «та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу».

Аналіз положень частини третьої статті 9-1 Закону №2011-XII (у редакції, чинній до 25 жовтня 2015 року) дає підстави для висновку про те, що законодавець визначив умову, при якій у військовослужбовця виникає право на отримання підйомної допомоги (при переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини), категорію військовослужбовців за видом військової служби, які мають право на отримання підйомної допомоги (військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом і ті, хто перебуває на кадровій військовій службі) та розмір підйомної допомоги (в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби).

У розрізі встановлених обставин справи, такий вид військової служби, який позивач проходив у вищевказаний період, відсутній в абзаці першому частини третьої статті 9-1 Закону №2011-XII у редакції, чинній станом на час переведення позивача на нове місце служби в інший населений пункт.

Законодавець, вносячи до частини третьої статті 9-1 Закону №2011-XII зміни Законом №683-VIII, фактично доповнив категорію військовослужбовців за видом проходження військової служби, які мають право на отримання підйомної допомоги, а саме: ті, хто перебуває на військовій службі за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, підйомну допомогу, передбачену частиною третьою статті 9-1 Закону №2011-XII, при переїзді на нове місце військової служби в інший населений пункт мали право отримати до 25 жовтня 2015 року військовослужбовці, які проходили військову службу за контрактом, а також ті, хто перебували на кадровій військовій службі, а після 25 жовтня 2015 року - військовослужбовці, які проходили військову службу за контрактом, а також ті, хто перебували на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу.

Крім того, вказаний порядок та підстави застосування вимог Закону №2011- XII для виплати підйомної допомоги безпосередньо кореспондується з приписами відомчого нормативного акту Служби безпеки України, а саме Інструкцією про шляхове забезпечення і службові відрядження військовослужбовців СБУ, затвердженої наказом голови СБУ від 14 квітня 1995 року № 75/ДСК.

Суд зазначає, що порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначений Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007р. № 1262/2007р. (далі - Положення).

Підпунктом «б» пункту 48 Положення встановлено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів (зміна організаційно-штатної побудови, передислокація, перерозподіл функціональних обов`язків та наявних сил у зв`язку зі зміною покладених завдань, здійснення планових та позапланових переміщень військовослужбовців по службі у зв`язку з проведенням загальної ротації кадрів, прийняття Головою Служби безпеки України управлінських рішень щодо переміщення військовослужбовців для здійснення оперативно-службової діяльності на окремих напрямах та підвищення її ефективності) - до 3 місяців.

Абзацом 13 пункту 48 Положення встановлено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Тобто, зарахування та перебування військовослужбовця СБУ у розпорядженні відповідного керівника є окремо визначений статус військовослужбовця в рамках якого він продовжує проходити військову службу та може виконувати окремі завдання в межах завдань передбачених обов`язками військової служби.

При цьому, абзацом 13 пункту 48 Положення встановлено, що після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.

Пунктом 4.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ, затвердженої наказом голови СБУ від 14 жовтня 2008 року № 772 встановлено, що зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Таким чином, перебування військовослужбовця СБУ в розпорядженні - це тимчасовий статус при проходженні служби під час якого військовослужбовцем виконуються окремі обов`язки служби без призначення на штатну посаду зі спливом якого військовослужбовець або призначається на штатну посаду або звільняється з військової служби.

Відповідно до фактичних обставин справи позивач на підставі наказу Голови СБУ № 1299 о/с від 01.10.2020р. був звільнений з посади першого заступника начальника УСБУ в Херсонській області та зарахований у розпорядження начальника УСБУ в Харківській області, що не заперечувалось сторонами по справі.

В подальшому наказом Голови СБУ від 30.04.2021р. №578-ОС/дск позивача, який перебував у розпорядженні начальника УСБУ в Харківській області, звільнено з військової служби за підпунктом «а» пункту 61, підпунктом «в» (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України (а.с.40).

Тобто, з моменту звільнення позивача з посади першого заступника начальника Управління Служби безпеки України в Херсонський області і до моменту звільнення з Управління Служби безпеки України в Харківській області, позивач на штатну посаду призначений не був.

Відтак, згідно зазначеного висновку ВС КАС викладеного у постанові від 28.11.2019 року по справі № 802/1470/16-а щодо тлумачення вимог статті 9-1 Закону №2011-ХІІ підстав для отримання підйомної допомоги позивач не набув.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 липня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.