Справа № 320/5433/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Київ №320/5433/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного центру зайнятості про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Києво-Святошинського районного центру зайнятості, в якому просить:

- зобов`язати Києво-Святошинський районний центр зайнятості у період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), здійснювати виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не рідше ніж два рази на місяць, без урахування дати відвідування центру зайнятості, у місячному розмірі 1000 гривень;

- зобов`язати Києво-Святошинський районний центр зайнятості виплатити ОСОБА_1 заборгованість грошової допомоги по безробіттю в сумі, що складається з різниці між фактично сплаченою сумою допомоги по безробіттю та мінімальним розміром допомоги по безробіттю (1000 грн на місяць) за період з 12 лютого 2021 року до дня ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем 11 лютого 2021 року до Києво-Святошинського районного центру зайнятості через електронний сервіс державних послуг "Дія" було подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю №9205/2, в якій зазначалося, що у разі призначення допомоги просить виплачувати її двічі на місяць.

З 12 лютого 2021 року позивач перебуває на обліку в Києво-Святошинському районному центрі зайнятості як безробітна. 18 березня 2021 року на її соціальний картковий рахунок (в АТ КБ "Приватбанк") надійшли кошти соціальної допомоги в розмірі 250 грн 00 коп.

20 березня 2021 року рекомендованим поштовим відправленням №577 до Києво-Святошинського районного центру зайнятості (далі - відповідач) нею було подано запит на інформацію, в якому просила: надати інформацію про встановлений для неї розмір допомоги по безробіттю (у грошових коштах), а також про дату її призначення, період нарахування та дату виплати; зазначити причини несвоєчасної та не в повному обсязі першої виплати допомоги по безробіттю; повідомити, чи має намір Києво-Святошинський районний центр зайнятості здійснювати індексацію виплат допомоги по безробіттю, у відповідності з вимогами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

20 квітня 2021 року позивач отримала лист-відповідь відповідача, в якому зазначено, що: розмір призначеної допомоги по безробіттю становить 1000 гривень; період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості; мінімальний розмір допомоги по безробіттю не відноситься до об`єктів індексації.

Позивач вважає помилковою позицію Києво-Святошинського районного центру зайнятості, що в період проведення заходів запобігання поширення коронавірусної хвороби, нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітнім центру зайнятості.

Позивач зазначає, що відповідач навмисно затримує виплату їй допомоги по безробіттю під різними приводами.

Крім безпідставності застосування норми, дію якої припинено на період заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби, кількість виплат та період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, не збігаються з кількістю та інтервалом відвідувань нею районного центру зайнятості.

Протягом трьох місяців перебування на обліку в Києво-Святошинському районному центрі нею отримано допомоги по безробіттю (трьома платежами) на загальну суму 1542,62 грн, а саме: -18 березня 2021 року - 250 грн 00 коп.; 08 квітня 2021 року - 679 грн 72 коп.; 21 квітня 2021 року - 612 грн 90 коп.

Проте, за вказаний період вона мала б отримати допомогу по безробіттю на загальну суму 3000 грн (виплачених шістьма платежами (не рідше ніж два рази на місяць).

Внаслідок несвоєчасних та не в повному обсязі виплат їй допомоги по безробіттю відповідач порушив гарантоване державою соціальне право на своєчасне отримання мінімального розміру грошової допомоги.

20 травня 2021 року Київський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, в якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб і строк для усунення недоліків. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою суду від 26 травня 2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), звільнено позивача від сплати судового збору за звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 12.02.2021. ОСОБА_1 зареєстровано в Києво-Святошинському РЦЗ як безробітну та призначено виплату допомоги по безробіттю яка становить 1000 грн. Оскільки Києво-Святошинський районний центр зайнятості працює у відкритому режимі, з дотриманням вимог Постанови КМУ від 9 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних, протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території Україні гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відвідування центру зайнятості є обов`язковим для всіх безробітних. Суми нарахувань позивачу відповідають кількості днів перебування на обліку як безробітної, з врахуванням дат відвідування та розміру призначеної матеріальної допомоги по безробіттю, а також середньоденної суми допомоги по безробіттю в залежності від кількості днів у місяці. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню оскільки, відсутні порушення її прав та законних інтересів зі сторони центру зайнятості

У відповіді на відзив від 05.07.2021 позивач заперечує проти доводів, викладених відповідачем у відзиві, і просила адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши позовну заяву, відзив відповідача на позов, відповідь на відзив, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

11 лютого 2021 року до Києво-Святошинського районного центру зайнятості через електронний сервіс державних послуг "Дія" позивачем було подано заяву про призначення виплати допомоги по безробіттю №9205/2 від 11 лютого 2021 року, в якій зазначалося, що вона просить призначити виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" з дня реєстрації як безробітної, у разі призначення допомоги просить виплату здійснювати двічі на місяць.

З 12 лютого 2021 року позивач перебуває на обліку в Києво-Святошинському районному центрі зайнятості як безробітна, допомогу по безробіттю їй призначено в мінімальному розмірі -1000 грн.

Згідно з Додатком №1 до Персональної картки позивача "Відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості, з 12 лютого 2021 року позивач відвідувала Києво-Святошинський районний центр зайнятості в наступні дні: 12.02.2021, 15.02.2021, 18.02.2021, 19.02.2021, 11.03.2021, 30.03.2021, 21.04.2021, 12.05.2021 та 04.06.2021.

Відповідно до Додатку №4 до Персональної картки №00014 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі" За період з 12.02.2021 по 18.02.2021 їй було нараховано допомогу по безробіттю в сумі 250 грн; за період з 19.02.2021 по 10.03.2021 нараховано 679,72 грн допомоги по безробіттю (з 19.02.2021 по 28.02.2021 -357,14 грн, з 01.03.2021 по 10.03.2021 322,58 грн); за період з 11.03.2021 по 29.03.2021 нараховано 612,91 грн; за період з 30.03.2021 по 20.04.2021 нараховано 731,19 грн ( 30.03.2021 по 31.03.2021 64,52 грн, 01.04.2021 по 20.04.2021 -666,67 грн), за період з 21.04.2021 по 12.05.2021 нараховано 720,43 грн (з 21.04.2021 по 30.04.2021 -333,33 грн, з 01.05.2021 по 12.05.2021 -387,1 грн); за період з 13.05.2021 по 03.06.2021 нараховано 712,90 грн (з 13.05.2021 по 31.05.2021 -612, 9 грн, з 01.06.2021 по 03.06.2021 100 грн.

Вказані кошти було перераховано до банку 18.03.2021, 07.04.2021, 21.04.2021, 03.06.2021, що підтверджується Додатком №4 до Персональної картки № НОМЕР_1 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі.

Києво-Святошинський районний центр зайнятості працює у відкритому режимі з дотриманням вимог Постанови КМУ від 9 грудня 2020 року №1236 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних, протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території Україні гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

20 березня 2021 року рекомендованим поштовим відправленням №577 до Києво-Святошинського районного центру зайнятості позивачем було поданий запит на інформацію, в якому вона просила: надати інформацію про встановлений для неї розмір допомоги по безробіттю (у грошових коштах), а також про дату її призначення, період нарахування та дату виплати; зазначити причини несвоєчасної та не в повному обсязі першої виплати допомоги по безробіттю; повідомити, чи має намір Києво-Святошинський районний центр зайнятості здійснювати індексацію виплат допомоги по безробіттю, у відповідності з вимогами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

20 квітня 2021 року позивач отримала лист-відповідь відповідача від 09.04.2021 №266/01/01-14, в якому зазначено, що: розмір призначеної допомоги по безробіттю становить 1000 гривень; період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості; мінімальний розмір допомоги по безробіттю не відноситься до об`єктів індексації.

Позивач вважає, що внаслідок несвоєчасних та не в повному обсязі виплат їй допомоги по безробіттю відповідач порушив гарантоване державою соціальне право на своєчасне отримання мінімального розміру грошової допомоги тому звернулась до адміністративного суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття визначені Законом України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року №5067-VI (далі Закон №5067-VI).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 2 березня 2000 року №1533-III (далі також Закон №1533-III).

Процедура реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, філією центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласного, Київського та Севастопольського міського центру зайнятості, а також міським, районним, міськрайонним центром зайнятості державної служби зайнятості, врегульована Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №792 від 19.09.2018.(далі Порядок №792)

Процедура надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, механізм обчислення регіональними та базовими центрами зайнятості, а також філіями регіональних центрів зайнятості державної служби зайнятості (далі - центри зайнятості) страхового стажу встановлена Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який затверджений наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року №624 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2020 року за №537/34820 (далі Порядок №624)

Пунктом 1 частини 1 статті 43 вказаного Закону №5067-VI передбачено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з частиною 2 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні, окрім іншого, зобов`язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов`язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення.

Особливості реєстрації, перереєстрації безробітних, надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю у період встановлення карантину визначаються Державним центром зайнятості (частина 2 пункту 1 Порядку 792).

Згідно з пунктом 14 Порядку №792, статус безробітного надається особам, які зазначені у частині першій статті 43 Закону України "Про зайнятість населення".

Для надання статусу безробітного особа, яка шукає роботу, подає заяву про надання статусу безробітного (у тому числі засобами електронної ідентифікації) до центру зайнятості, який обирає для обслуговування, пред`являє документи, зазначені в підпункті 1 пункту 4 цього Порядку, а також: трудову книжку (цивільно-правовий договір чи документ, який підтверджує припинення останнього виду зайнятості). Особа, яка втратила трудову книжку, пред`являє дублікат трудової книжки чи довідку архівної установи про прийняття та звільнення з роботи; документ про освіту або його дублікат (за наявності такого документа або дубліката); військово-обліковий документ для осіб, які звільнилися із строкової військової служби. Форма заяви про надання статусу безробітного затверджується Мінекономіки (п. 17 Порядку №792).

Відповідно до п. 20 зазначеного Порядку №792, у період встановлення карантину реєстрація безробітного здійснюється з першого дня після подання особою, яка шукає роботу, заяви про надання статусу безробітного за формою, визначеною Державним центром зайнятості. Призначення виплати допомоги по безробіттю у такому разі здійснюється з першого дня реєстрації безробітного.

Крім того, Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який затверджений наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року №624 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2020 року за №537/34820 передбачено, що у період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій допомога по безробіттю призначається з першого дня після надання статусу безробітного (пункт 1 розділ 2 Порядку 624) .

Частиною 2 статті 22 вказаного Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", допомога по безробіттю особам, зазначеним у частині другій статті 22 цього Закону, виплачується у мінімальному розмірі, який встановлюється правлінням Фонду

Пунктом 3 Розділу 2. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який затверджений наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року №624 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2020 року за №537/34820 також передбачено, що якщо страховий стаж протягом 12 місяців, які передують місяцю реєстрації особи як безробітної, менше шести місяців або особа була звільнена з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7 та 8 частини першої статті 40, статтями 41 (крім пункту 5) та 45 Кодексу законів про працю України, а також з аналогічних підстав, визначених іншими законами України, наслідком яких є притягнення особи до дисциплінарної, адміністративної, кримінальної відповідальності, допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, що встановлюється правлінням Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі - Фонд).

Згідно з Постановою правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 08.04.2020 №217, на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та протягом 30 календарних днів після його закінчення, установити мінімальний розмір допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у частині другій статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у розмірі 1 000 гривень.

При цьому, пунктом 3-2 Прикінцевих положень вказаного Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 виплата допомоги по безробіттю може здійснюватися без особистого відвідування безробітним територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за умови підтвердження безробітним наміру перебування у статусі безробітного будь-якими засобами комунікації (телефонний зв`язок, електронні засоби тощо).

Згідно з розділом VI Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 06 квітня 2020 року №624 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2020 року за №537/34820 (далі - Порядок), Рішення про призначення допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, розмір і строки виплати, відкладення, скорочення та припинення виплати оформлюється наказом керівника центру зайнятості, в якому безробітний зареєстрований та отримує соціальні послуги. Інформація про прийняті рішення вноситься до персональної картки особи.

2. Допомога по безробіттю нараховується регіональними та базовими центрами зайнятості та виплачується через банківські установи в установленому порядку.

3. Допомога по безробіттю виплачується не рідше ніж два рази на місяць, а за згодою безробітного - один раз на місяць. Період, за який здійснюється поточне нарахування допомоги по безробіттю, обмежується датою, що передує дню останнього відвідування безробітним центру зайнятості, де він зареєстрований. Остаточний розрахунок виплат допомоги по безробіттю здійснюється на підставі рішення про припинення виплат і включає нарахування за останній день перебування особи у статусі зареєстрованого безробітного, що входить до визначеного періоду виплати.

4. Виплата допомоги по безробіттю в межах її загальної тривалості здійснюється:

1) без урахування дати відвідування безробітним центру зайнятості:

у період проходження особою навчання за направленням центру зайнятості (після закінчення кожного календарного місяця, у якому особа навчалася);

за період тимчасової непрацездатності безробітного (на підставі довідки, виданої згідно з Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за №1005/6196);

у період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, за умови підтвердження безробітним наміру перебування у статусі безробітного будь-якими засобами комунікації (телефонний зв`язок, електронні засоби, тощо) та без особистого відвідування безробітним територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

2) після надання документів, що підтверджують період:

участі в сесії чи захисту дипломної роботи в разі навчання безробітного за заочною чи вечірньою формами навчання в закладах освіти не за направленням центру зайнятості - довідка-виклик про участь у сесії / підтвердження про складання державних іспитів (атестації) / захист дипломного проекту (роботи);

проходження навчальних (або перевірних) та спеціальних зборів у Збройних Силах України згідно із Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" - повістка або інший документ;

проходження санаторно-курортного лікування/реабілітації та професійної адаптації (для осіб, звільнених з військової служби після участі у проведенні антитерористичної операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення) - документ, що підтверджує проходження лікування/ реабілітацію та професійну адаптацію.

Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновку про те, що особи, які набули статусу безробітного, мають право на отримання допомоги по безробіттю у визначеному розмірі. При цьому, такі особи зобов`язані, окрім іншого, дотримуватись умов і строку реєстрації та перереєстрації як безробітного, рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, а також відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час. Невиконання вказаних обов`язків, є підставою для скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, припинення реєстрації особи безробітною та припинення виплати їй допомоги по безробіттю.

В той же час, у зв`язку із запровадженням на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, законодавцем встановлені певні особливості набуття особою статусу безробітного, призначення допомоги по безробіттю та її отримання.

Зокрема, виплата допомоги по безробіттю може здійснюватися без особистого відвідування безробітним територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за умови підтвердження безробітним наміру перебування у статусі безробітного будь-якими засобами комунікації (телефонний зв`язок, електронні засоби тощо) та установлено мінімальний розмір допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у частині другій статті 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", у розмірі 1 000 гривень.

Як встановлено судом, згідно з Додатком №1 до Персональної картки позивача "Відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості", з 12 лютого 2021 року позивач відвідувала Києво-Святошинський районний центр зайнятості в наступні дні: 12.02.2021, 15.02.2021, 18.02.2021, 19.02.2021, 11.03.2021, 30.03.2021, 21.04.2021, 12.05.2021 та 04.06.2021, отже у відповідача не було підстав здійснювати виплату допомоги по безробіттю без врахування дат відвідування центру зайнятості.

Процедура виплати матеріальної допомоги по безробіттю здійснюється згідно Порядку використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття органами державної служби зайнятості, ІПК ДСЗУ, затвердженого Наказом Державного центру зайнятості №214 від 21.12.2011. Згідно п. 6 вказаного Порядку базовий центр зайнятості після підписання добового наказу 10, 20, (28/29 лютого) 30-31 чисел місяця формує заявку на фінансування фактично нарахованих матеріальних виплат, оплати послуг банків на нараховані виплати, подекадно: з 1 по 10, з 11 по 20, з 21 по (28/29 лютого) 30-31 число включно та надсилає до регіонального центру зайнятості. У разі, коли останній день декади припадає на вихідний або святковий день, підписання добового наказу та нарахування вищезазначених виплат здійснюється в останній робочий день декади. Подекадні заявки на фінансування матеріального забезпечення формуються базовим центром зайнятості, виходячи з фактично нарахованих матеріальних виплат за попередню декаду. Строки подання подекадних заявок базовим центром зайнятості до регіонального -до 11, 21, 1 числа поточного місяця. Зведена заявка регіонального центру зайнятості направляється до фінансового управління ДЦЗ до З, 13, 23 числа відповідно.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстровано в Києво-Святошинському РЦЗ як безробітну та призначено виплату допомоги по безробіттю в розмірі 1000 грн, яка виплачується їй двічі на місяць.

Згідно з Додатком №1 до Персональної картки позивача "Відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості", з 12 лютого 2021 року позивач відвідувала Києво-Святошинський районний центр зайнятості в наступні дні: 12.02.2021, 15.02.2021, 18.02.2021, 19.02.2021, 11.03.2021, 30.03.2021, 21.04.2021, 12.05.2021 та 04.06.2021.

Відповідно до Додатку №4 до Персональної картки № НОМЕР_1 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі" За період з 12.02.2021 по 18.02.2021 їй було нараховано допомогу по безробіттю в сумі 250 грн; за період з 19.02.2021 по 10.03.2021 нараховано 679,72 грн допомоги по безробіттю (з 19.02.2021 по 28.02.2021 -357,14 грн, з 01.03.2021 по 10.03.2021 322,58 грн); за період з 11.03.2021 по 29.03.2021 нараховано 612,91грн; за період з 30.03.2021 по 20.04.2021 нараховано 731,19 грн (30.03.2021 по 31.03.2021 64,52 грн, 01.04.2021 по 20.04.2021 -666,67 грн), за період з 21.04.2021 по 12.05.2021 нараховано 720,43 грн (з 21.04.2021 по 30.04.2021 -333,33 грн, з 01.05.2021 по 12.05.2021 -387,1 грн); за період з 13.05.2021 по 03.06.2021 нараховано 712,90 грн (з 13.05.2021 по 31.05.2021 -612,9 грн, з 01.06.2021 по 03.06.2021 100 грн.

Вказані кошти було перераховано до банку 18.03.2021, 07.04.2021, 21.04.2021, 03.06.2021, що підтверджується Додатком №4 до Персональної картки № НОМЕР_1 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі.

Отже, суми нарахувань позивачу відповідають кількості днів перебування на обліку як безробітної, з врахуванням дат відвідування та розміру призначеної матеріальної допомоги по безробіттю, а також середньоденної суми допомоги по безробіттю в залежності від кількості днів у місяці.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання виплатити ОСОБА_1 заборгованість грошової допомоги по безробіттю в сумі, що складається з різниці між фактично сплаченою сумою допомоги по безробіттю та мінімальним розміром допомоги по безробіттю (1000 грн на місяць) за період з 12 лютого 2021 року до дня ухвалення судового рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Києво-Святошинського районного центру зайнятості у період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), здійснювати виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не рідше ніж два рази на місяць, без урахування дати відвідування центру зайнятості, у місячному розмірі 1000 гривень, суд зазначає наступне.

Так, прийняття рішення в запропонованій позивачем редакції фактично є зобов`язання відповідача вчинити дії на майбутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Аналіз даної норми свідчить, що судовому захисту підлягають лише порушене право, свобода або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміну стану прав та обов`язків позивача або створення об`єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 10.3 Пленуму Вищого адміністративного суд України від 20.05.2013 №7 Про судове рішення в адміністративній справі резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. (Правова позиція Верховного Суду України, постанова у справі №6-951 цс 16 від 24.05.2017).

Зокрема Верховний Суд України дійшов висновку, що суд не має права забороняти щось на майбутнє з двох причин, оскільки: для захисту права суду необхідний факт його порушення, а чи відбудеться це у майбутньому - невідомо; способи захисту порушеного права не абстрактні і формулюються позивачем не як завгодно, а визначені виключно законом. Тому, якщо законом не передбачено такого способу захисту права як зобов`язати посадову особу органу державної влади вчиняти певні дії в майбутньому, то у задоволенні такої позовної вимоги суду слід відмовити.

Отже, вимога позивача про зобов`язання відповідача, у період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), здійснювати виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 не рідше ніж два рази на місяць, без урахування дати відвідування центру зайнятості, у місячному розмірі 1000 гривень не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.