Справа № 460/8871/20
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8871/20 пров. № А/857/8066/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі № 460/8871/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції Дорошенко Н.О.,

час ухвалення рішення 12.03.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 12.03.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача- Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправною відмову відповідача у призначенні йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 07 жовтня 2020 року, викладену в листі від 04 листопада 2020 року №1700-9301-8/34450; у зарахуванні для обчислення розміру пенсії заробітної плати на підставі довідок: Відділу освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації від 29 травня 2018 року №08-08-412; Третього шахтопрохідницького будівельного управління ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 14 жовтня 2009 року №262, 263; ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 29 серпня 2019 року №02/413 та зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому з 07 жовтня 2020 року пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до спеціального стажу роботи за Списком №1 період роботи з 01 листопада 1989 по 14 липня 1997 року; обчислити та виплатити йому з 07 жовтня 2020 року пенсію за віком з урахуванням заробітної плати на підставі довідок: Відділу освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації від 29 травня 2018 року №08-08-412; Третього шахтопрохідницького будівельного управління ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 14 жовтня 2009 року №262, 263; ВАТ Трест Донецькшахтопроходка від 29 серпня 2019 року №02/413

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладену у листі від 4 листопада 2020 року №1700-9301-8/34450, у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи із 7 жовтня 2020 року. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у зарахуванні для обчислення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 заробітної плати на підставі довідок: від 29 травня 2018 року №08-08-412, виданої Відділом освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації; від 14 жовтня 2009 року №262, 263, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка»; від 29 серпня 2019 року №02/413, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтопроходка». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи із 7 жовтня 2020 року, зарахувавши до спеціального стажу роботи за Списком №1 період роботи з 1 листопада 1989 року по 14 липня 1997 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області обчислити та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 із 7 жовтня 2020 року з урахуванням заробітної плати на підставі довідок: від 29 травня 2018 року №08-08-412, виданої Відділом освіти, молоді та спору Сарненської районної державної адміністрації; від 14 жовтня 2009 року №262, 263, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка»; від 29 серпня 2019 року №02/413, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтопроходка».

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи, а тому підлягає скасуванню, покликаючись на те, що початкова величина зниження пенсійного віку для визначення права на пенсію зі зниженням пенсійного віку до позивача не може бути застосована, оскільки станом на 01 січня 1993 року позивач не проживав та не відпрацював у зоні гарантованого добровільного відселення. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, зобов`язуючи Головне управління призначити пенсію позивачу з урахуванням норм ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки факт проживання суперечить факту роботи.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до ч. 4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області (а.с.15-16).

Згідно з довідками Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 02 серпня 2019 року №2998, від 12 листопада 2020 року №3053, позивач був зареєстрований та постійно проживав в с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області з травня 1986 року по 21 червня 1995 року та з 26 травня 1999 року по дату видачі довідок (а.с.27-28).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 (дублікат), виданого 29 жовтня 2012 року (дублікат) Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.29).

07 жовтня 2020 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.68).

Листом від 04 листопада 2020 року №1700-9301-8/34450 ГУ ПФУ в Рівненській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з не підтвердженням періоду роботи (проживання) в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років та відсутністю необхідного страхового стажу 21 рік (а.с.69-70).

Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 16 листопада 2020 року №1700-0304-8/36211 на запит ОСОБА_2 повідомлено про відсутність підстав для обчислення розміру його пенсії на підставі долучених до заяви про призначення пенсії від 07.10.2020 довідок, виданих: Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 14 жовтня 2009 року №262, №263; ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка» від 29 вересня 2019 року №02/413; та Відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації від 29 травня 2018 року №08-08-412, оскільки вказані довідки про заробітну плату, як вважає орган Пенсійного фонду, не підтверджені первинними документами (а.с.71-72).

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії та зарахуванні заробітної плати для обчислення такої пенсії, ОСОБА_1 звернувся в суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у позивача посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідок органу місцевого самоврядування, підтверджує факт проживання позивача з моменту аварії на ЧАЕС і станом на 01 січня 1993 року на території зони гарантованого добровільного відселення (категорія 3), а тому позивач має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ (3 роки початкова величина; 3 роки додатково за повних 2 роки проживання в зоні гарантованого добровільного відселення). Крім того, долучені до матеріалів справи копії виписок із наказів та інші документи в їх сукупності підтверджують загальний та спеціальний стаж позивача (із 01 листопада 1989 по 14 липня 1997 року), що за Списком №1 складає 7 років 8 місяців 14 днів.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом №796-XII.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

У примітці до п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01 січня 1993 року протягом не менше 3 років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні 2 повні роки (з 26 квітня 1986 по 01 січня 1993 року) проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років. Тобто, максимальна величина зменшення пенсійного віку для особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії не може перевищувати 6 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Відповідно до положень п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, в редакції чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях № 122 від 09.03.1988, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XI).

Основною підставою для прийняття альтернативних документів є інформація у них про період роботи чи проживання, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або відомості проживання на територіях радіоактивного забруднення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3 (серія НОМЕР_1 від 29 жовтня 2012 року), відповідно до якого ОСОБА_1 має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно проживають та постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого добровільного відселення.

Крім того, колегія суддів враховує ту обставину, що довідками Кричильської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 02 серпня 2019 року №2998, від 12 листопада 2020 року №3053) стверджується, що у періоди з травня 1986 року по 21 червня 1995 року позивач був зареєстрований та проживав в с.Кричильськ Сарненського району Рівненської області, яке відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

Тобто, як правильно зазначив суд першої інстанції, з моменту аварії на ЧАЕС (26.04.1986) та станом на 1 січня 1993 року позивач прожив у зазначеному населеному пункті 6 років 8 місяців, що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 3 роки за 2 повні роки проживання в такій зоні.

Водночас, суд першої інстанції правильно вказав, що проживання позивача на території 3 зони гарантованого добровільного відселення у період з травня 1986 року по 31 липня 1986 року (незалежно від часу проживання в цей період) дає йому право призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладеної у листі від 04 листопада 2020 року №1700-9301-8/34450 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 4 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи із 07 жовтня 2020 року.

Щодо наявності у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорія 3 (серія НОМЕР_2 від 29 жовтня 2012 року (дублікат)), то суд вважає за необхіне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 65 Закону № 796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Ч. 3, 4 ст.15 Закону № 796-XII передбачають, що підставами для визначення статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 501 від 25.08.1992, чинний на час видачі позивачу посвідчення, потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, чи таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, і віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія Б.

Пункт 10 цього Порядку передбачає, що особам, які постійно проживають або працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 6).

Постановою правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Порядком № 22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII).

З аналізу наведених норм права можна дійти висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

При цьому, довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17, від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а та від 30 вересня 2020 року у справі №572/1921/17.

Наявність у позивача статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи відповідачем не оспорюється, посвідчення є чинним і вказує на те, що позивач згідно з абз.1 п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядку №501, дійсно є особою, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Водночас, апелянт зазначає, що відомості про періоди роботи, зазначені у трудовій книжці, стверджують про те, що позивач працював у вказані періоди, не у зоні гарантованого добровільного відселення.

Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, дані трудової книжки не можуть спростувати факту постійного проживання особи у зоні гарантованого добровільного відселення.

Тому, покликання апелянта на факт роботи ОСОБА_1 у спірний період поза межами зони гарантованого добровільного відселення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно з Порядку № 22-1 для підтвердження періоду проживання на територіях радіоактивного забруднення приймаються виключно довідки, видані органами місцевого самоврядування. Відтак, трудова книжка не відноситься до документів, які можуть підтверджувати період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні гарантованого добровільного відселення або поза його межами, а тому така не спростовує факту постійного проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що відповідач не спростував належність та достатність наданих позивачем документів, тоді як для призначення пенсії ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку, як потерпілим від Чорнобильської катастрофи, надані всі необхідні для цього документи, які є належними.

Таким чином, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.

Разом з тим, згідно з положеннями ч.4 ст.24 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою призначення пенсії на пільгових умовах згідно з абзацом 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 також є наявність у особи відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Судом встановлено, що згідно з копією диплому серії НОМЕР_3 від 01 липня 1990 року, виданого Тернопільським державним педагогічним інститутом ім. Я. О. Галана, ОСОБА_1 в 1983 році вступив, і в 1990 році закінчив такий вищий навчальний заклад (а.с.20).

Також, військовим квитком серії НОМЕР_4 , виданим 30 червня 1984 року, підтверджується, що в період з 02 липня 1984 по 16 травня 1986 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу (а.с.21).

Згідно з довідкою від 29 травня 2018 року №07-06-29, виданою Відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 дійсно був призначений вихователем пришкільного інтернату Кричильської середньої школи з 01 вересня 1986 (наказ від 01 вересня 1986 року №209) та звільнений з посади вихователя цього закладу з 01 травня 1989 року згідно зі ст.38 КЗпП УРСР (наказ від 26 квітня 1989 року №30) (а.с.30).

Вказані документи підтверджують, що у період з 01 вересня 1983 по 01 липня 1984 року позивач навчався на денній формі навчання у Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я. О. Галана, а у період з 02 липня 1984 по 16 травня 1986 року проходив строкову військову службу, по закінченні якої продовжив навчання у зазначеному навчальному закладі на заочній формі.

Разом з тим, довідкою від 14 жовтня 2009 року №308, виданою Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка», підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на гірничопрохідних ділянках першого шахтопрохідницького будівельного управління тресту «Донецькшахтопроходка» з 04 травня 1989 по 14 липня 1997 року (а.с.49).

Вищевказане підтверджує страховий стаж роботи позивача, який складається із періодів, що не суперечать (не накладаються) один одному: з 01 вересня 1983 по 01 липня 1984 року ОСОБА_1 навчався у Тернопільському державному педагогічному інституті ім. Я. О. Галана на денній формі навчання; з 02 липня 1984 по 16 травня 1986 року проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР; з 01 вересня 1986 по 01 травня 1989 займав посаду вихователя в пришкільного інтернату Кричильської середньої школи.

Більше того, для підтвердження відомостей, відображених у довідці від 14 жовтня 2009 року №308, виданої третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням ВАТ «Трест Донецькшахтопроходка», позивачем до заяви про призначення пенсії було долучено також й інші документи, що підтверджують загальний страховий та спеціальний пільговий стаж роботи за Списком №1, зокрема належним чином засвідчені копії: наказу від 04 травня 1989 року №-99/к; наказу від 06 червня 1989 року №-120/к; наказу від 07 липня 1989 року №-145/к; наказу від 31 жовтня 1989 року №-241/к; наказу від 04 січня 1990 року №-4/к; наказу від 02 лютого 1990 року №-28/к; наказу від 01 червня 1990 року №-121/к; наказу про атестацію робочих місць від 13 липня 1994 року №-64; додатку №І до наказу від 13 липня 1994 року №64; наказу від 22 грудня 1997 року №68; особової картки №1874 форти Т-2; наказу від 06 липня 2018 року №11-к; довідки про заробітну плату від 14 жовтня 2009 року №262; довідки про заробітну плату від 14 жовтня 2009 року №263; довідки про заробітну плату від 29 серпня 2019 року №02/413 (а.с.31-48, 50, 52-55).

Відтак, суд першої інстанції правильно зазначив, що як передбачена пунктом 20 Порядку №637 уточнююча довідка, так і визначені пунктом 3 Порядку №637 копії виписок із наказів та інші документи, долучені позивачем до заяви про призначення пенсії від 07 жовтня 2020 року, в їх сукупності підтверджують загальний та спеціальний стаж позивача (із 01 листопада 1989 по 14 липня 1997 року), що за Списком №1 складає 7 років 8 місяців 14 днів.

При цьому, колегія суддів зауважує, що довідка від 14 жовтня 2009 року №308 та вищевказані первинні документи були наявні у розпорядженні відповідача станом на дату відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Також, згідно з абзацами 8-10 частини 3 ст.24 Закону №1058-IV періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Судом першої інстанції правильно враховано, що виходячи з наявного у ОСОБА_1 спеціального стажу роботи за Списком №1 повних 7 років, з урахуванням абз.10 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV до його страхового стажу додатково слід зарахувати 7 років.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправну відмову позивачу у зарахуванні до його страхового стажу 16 років та 12 днів, зокрема: 10 місяців 1 день період навчання у ВНЗ, 8 років 2 місяці 11 днів період роботи на гірнопрохідних дільницях першого шахтопрохідного будівельного управління тресту «Донецькшахтопроходка» та додатково 7 років за роботу ОСОБА_1 за Списком №1.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-16) та на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (07 жовтня 2020 року) він досяг віку 54 роки 5 місяців 12 днів, та має наявний загальний страховий стаж 24 роки 0 місяців 12 днів, а тому для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років, станом на 07 жовтня 2020 року позивачу достатньо було мати загального страхового стажу 21 рік (27 років 6 років).

Також, як вбачається з матеріалів справи, листом від 16 листопада 2020 року №1700-0304-8/36211 відповідач відмовив в обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі долучених до заяви про призначення пенсії довідок про заробітну плату.

Ч.1 ст.40 Закону №1058-IV передбачає, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абз.5).

Ч.1, 3 ст.44 Закону №1058-IV передбачають, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивачем до заяви про призначення пенсії від 07 жовтня 2020 року надано довідки про заробітну плату за періоди: з вересня 1986 року по вересень 1989 року, виданої Відділом освіти, молоді та спорту Сарненської районної державної адміністрації від 29 травня 2018 року №08-08-412; з травня 1989 року по липень 1996, виданих Третім шахтопрохідницьким будівельним управлінням Відкритого акціонерного товариства «Трест Донецькшахтопроходка» від 14 жовтня 2009 року №262, №263; з серпня 1991 року по липень 1996 року, виданої Відкритим акціонерним товариством «Трест Донецькшахтопроходка» від 29 серпня 2019 року №02/413.

На думку колегії суддів, доводи відповідача щодо не підтвердження даних довідок первинними документами є безпідставними, оскільки відповідачем не було надано суду доказів вчинення ним дій щодо перевірки записів та обґрунтованості видачі йому довідок.

Пенсійний орган в силу чинного законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Тобто, органом пенсійного фонду не вчинено заходів, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для з`ясування відомостей щодо позивача , які вказані у довідках про заробітну плату для обчислення пенсії від 29.05.2018 №08-08-412, від 14.10.2009 №262, №263 та від 29.08.2019 №02/413.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні при обчисленні розміру пенсійної виплати наданих довідок про заробітну плату.

Доводи апеляційної скарги відповідача, на думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки апеляційний суд залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 139, 229, 242, 243, 250, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі № 460/8871/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 09 липня 2021 року.