Справа № 240/19539/20
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19539/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

06 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: Камінського А.Ф.,

представника відповідача: Зеленової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДАСТ" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

09 листопада 2020 року позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "ДАСТ", звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 29 жовтня 2020 року:

- № (форма В1) про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, за липень 2020 року на 2700000,00 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 675000,00 грн;

- № (форма В4) про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2020 року на 2587994,00 грн;

- № (форма Р) про збільшення суми грошових зобов`язань по податку на додану вартість на 280941,00 грн та застосування штрафних санкцій в сумі 70235,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду 01 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 29 жовтня 2020 року №, №, №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ДАСТ" 36 412,64 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що якщо послуги, які є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг надаються на території України, то дані послуги підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги).

Під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ "ДАСТ" укладено договір №190325Т від 25.03.2019 про транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів з нерезидентом "Agrooiltrade OU", згідно умов якого регулюються взаємовідносини сторін про надання транспортно-експедиційних послуг по організації з/д перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України, країн СНД. Перевіркою встановлено, що ТОВ "ДАСТ" при наданні послуг з організації залізничних перевезень для компанії "Agrooiltrade OU" (Естонія) орендувало у ПП «Елтон-22» вагони-зерновози моделі №19-7053-02 на суму 200424,90 грн., в т.ч. ПДВ 33404,15 грн.

Враховуючи вказане, ТОВ "ДАСТ" надано послуги компанії "Agrooiltrade OU" (Естонія) з оренди вагонів, що є допоміжними у транспортній діяльності та підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою 20%.

Також, щодо достовірності та правильності визначення суми податкового кредиту за період з 01.06.2020 по 31.04.2020 податковим органом під час проведення перевірки встановлено її завищення на суму 5535531 грн., оскільки завищено показник у рядку 10.1 декларації за червень 2020 року на суму 3418863 грн. та за липень 2020 року на суму 2116668 грн., внаслідок врахування всупереч п.п. а п. 198.1 ст. 198, абз. 1 п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України при визначенні нереальних операцій.

Щодо господарських операцій з контрагентом ТОВ "Фаворит-Агро" апелянт зазначає, що під час проведення перевірки не надано документів щодо господарських операцій з навантаження та транспортування соєвих бобів від контрагента-постачальника до місця завантаження в вагони-зерновози та вагони-хопери, а проведеним аналізом бази даних ЄРПН не встановлено придбання ТОВ "ДАСТ" послуг зберігання сої, послуг по перевезенню, послуг/робіт щодо завантаження сої в вагони, у зв`язку з чим позивачем документально не підтверджено реальність вчинення господарських операцій з придбання соєвих бобів в кількості 1608,12 тон у ТОВ "Фаворит-Агро".

Щодо господарських операцій з контрагентом ТОВ "Агро-Дібрівка", ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе", Державним підприємством дослідного господарства "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН, апелянт зазначає, що перевезення сої документально оформлено товарно-транспортними накладними, однак ці документи не містять обов`язкових реквізитів, зокрема, не зазначено повної адреси пункта розвантаження, посади відповідальної особи вантажовідправника, супровідні документи на вантаж, вартість вантажу, модель, тип, марку автомобіля, чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні».

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод" апелянт вказує, в акті здачі-прийняття робіт відсутні обов`язкові реквізити документа, а тому даний акт не підтверджує реальність (фактичне) вчинення господарських операцій з надання послуг перевезення на суму 200004 грн, в т.ч. ПДВ 33334 грн., та не може біти підставою для формування бухгалтерського обліку.

Щодо господарських операцій позивача з господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 апелянт вказує, що акт приймання передачі товару не містить конкретної адреси, де мають бути надані послуги з перезавантаження сої, місцезнаходження переданої сої, не вказано, в які транспортні засоби має бути перенавантажена соя. Крім того, у вказаних актах відсутні обов`язкові реквізити документа, а тому дані акти не підтверджують реальність вчинення господарських операцій з наданні послуг розвантаження та навантаження сої ФОП ОСОБА_1 , та не можуть бути підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку.

01.07.2021 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "Даст", в якій представник позивача вказує, що податковим органом в апеляційній скарзі не наведено доказів щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а зміст апеляційної скарги свідчить про неправильне застосування відповідачем норм матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з 22.09.2020 до 30.09.2020 посадовими особами Головного управління ДПС України у Житомирській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ДАСТ" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначено з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах - червень, липень 2020 року.

За результатами перевірки складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 07.10.2020 №263/06-30-07-03 (т.1 а.с.26-54).

За висновками акта перевірки ТОВ "ДАСТ":

-завищено суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 Декларації за липень 2020 року) на суму 2587994 грн, в т.ч. по звітних періодах, в яких виникло від`ємне значення: червень 2020 - на суму 294146 грн; липень 2020 - на суму 2293848 грн;

-завищено суму від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації за липень 2020 року) на 2700000 грн;

-занижено суми позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту, яка сплачується до державного бюджету, (показник рядка 18 Декларації) - на суму 280941 грн за червень 2020 року.

Таких висновків в акті перевірки контролюючий орган дійшов через:

- невизнання податкового кредиту за операціями із придбання зерна від ТОВ "Фаворит-Агро", ТОВ "Агро-Дібрівка", Державного підприємства "Дослідне господарство "Шевченківське"" Інституту біоенергетичних культур, і цукрових буряків НААН України, ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе", та невизнання податкового кредиту за операціями із придбання послуг перевезення від ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод";

- донарахування податкових зобов`язань за червень 2020 року в сумі 33404 грн за операцією з продажу транспортно-експедиційних послуг по міжнародному перевезенню.

На підставі акта перевірки ГУ ДАС у Житомирській області були винесені податкові повідомлення-рішення від 29.10.2020:

№ (форма В1) про завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2020 року на 2700000 грн, та застосування штрафних санкцій в сумі 675000 грн. (Том №1 а.с.25);

№. (форма В4) про завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за липень 2020 року на 2587994 грн. (Том №1 а.с.21);

№ (форма Р) про збільшення суми грошових зобов`язань по податку на додану вартість на 280941 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 70235 грн. (т.1 а.с.23).

Позивач, вважаючи висновки викладені в акті перевірки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що долученими до матеріалів справи первинними документами підтверджується реальність господарських операцій ТОВ "ДАСТ" з контрагентами ТОВ "Фаворит-Агро", ТОВ "Агро-Дібрівка", ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе", Державним підприємством дослідного господарства "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН, ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод", ФОП ОСОБА_1 ..

Щодо донарахування податкових зобов`язань за червень 2020 року в сумі 33404 грн. за операцією з продажу транспортно-експедиційних послуг по міжнародному перевезенню, суд першої інстанції вказав, що транспортно-експедиторські послуги полягають не у передачі вагонів в оренду, не у перевезенні вантажів, а в організації та забезпеченні таких перевезень.

Підпунктом "ж" пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України визначено, що місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.

Таким чином, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються замовнику-резиденту, то такі послуги підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги).

Якщо послуги надаються замовнику-нерезиденту, то операції з постачання таких послуг не підпадають під об`єкт оподаткування податком на додану вартість.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції прийшов до висновку, що податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 29 жовтня 2020 року №, №, №, не відповідають критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

На підставі підпункту 14.1.181пункту 14.1статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За визначенням статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Отже, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З матеріалів справи, а саме з акта від 07.10.2020 №263/06/30-07-03, судом встановлено, що перевіркою достовірності та правильності визначення суми податкового кредиту за період з 01.06.2020 встановлено її завищення на загальну суму 5535531 грн., оскільки було завищено показник у рядку 10.1 (колонка Б) декларації за червень 2020 року на суму 3418863 грн. та за липень 2020 року на суму 2116668 грн. внаслідок врахування всупереч п.п. «а» п. 198.1 ст. 198, абзацу 1 п. 1998.3 Податкового кодексу України при його визначенні нереальних господарських операцій:

-з придбання у ТОВ «Фаворит-Агро» соєвих бобів в кількості 1608,12 тон на суму 20513178,72 грн., в т.ч. ПДВ 3418863,12 грн.;

-з придбання у ТОВ «Агро-Дібрівка» сої в кількості 400 тон на суму 5000001,60 грн., в т.ч. ПДВ 833333,60 грн.;

-з придбання у ДП Дослідного господарства «Шевченківське» Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України сої в кількості 400 тон на суму 5000001,60 грн.;

-з придбання у ТОВ «Сільськогосподарське товариство «Високе» сої в кількості 200 тон на суму 2500000,80 грн., в т.ч. ПДВ 416666,80 грн.;

-з придбання у ТОВ «Попільнянський комбікормовий завод» послуг перевезення на загальну суму 200004 грн., в т.ч. ПДВ 33334 грн.

Щодо господарських операцій з контрагентом ТОВ "Фаворит-Агро", судом встановлено, що між ТОВ ДАСТ в особі директора ОСОБА_2 (Покупець) та ТОВ "Фаворит-Агро в особі директора ОСОБА_3 (Постачальник) був укладений договір №0611/2020 від 11.06.2020 на поставку соєвих бобів в кількості 1500,00 тон (т) +/-10% (том 1 а.с.66-67).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати товар Покупцеві на умовах FCА вагони-зерновози ст.Новоград-Волинський.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що товар вважається поставленим відповідно до умов даного Договору в момент оформлення Постачальником видаткової накладної на ім`я Покупця на товар.

Згідно п.5.2 Договору товар вважається прийнятим після завантаження в вагони-зерновози, надані Покупцем: а) по якості згідно Свідоцтва про якість (або карткою аналізу зерна підприємства, де зберігається товар) із зазначенням вказаних показників якості, підписаним і завіреним печаткою); б) по кількості - кількість Товару визначається виходячи з ваги, яка зазначена в ж/д накладній.

На виконання умов вказаного договору позивачем від ТОВ "Фаворит-Агро" було отримано соєві боби в кількості 1608,12 тон за наступними видатковими накладними:

- №109 від 16.06.2020 - соєві боби кількістю 70,02 тони по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 744312,60 грн (без ПДВ), ПДВ - 148862,52 грн. (т. 1 а.с. 118).

- №111 від 17.06.2020 - соєві боби кількістю 209,02 тони по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 2221882,60 грн (без ПДВ), ПДВ - 444376,52 грн. (т. 1 а.с. 111).

- №112 від 18.06.2020 - соєві боби кількістю 69,08 тон по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 734320,40 грн (без ПДВ), ПДВ - 146864,08 грн. (т. 1 а.с. 108).

- №113 від 19.06.2020 - соєві боби кількістю 422 тони по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 4485860,00 грн (без ПДВ), ПДВ - 897172,00 грн. (т. 1 а.с. 95).

- №114 від 20.06.2020 - соєві боби кількістю 350 тон по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 3720500,00 грн (без ПДВ), ПДВ - 744100,00 грн. (т. 1 а.с. 84).

- №115 від 22.06.2020 - соєві боби кількістю 349 тон по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 3709870,00 грн (без ПДВ), ПДВ - 741974,00 грн. (т. 1 а.с. 73).

- №116 від 26.06.2020 - соєві боби кількістю 139 тон по ціні 10630 грн за 1 тону на суму 1477570,00 грн (без ПДВ), ПДВ - 295514,00 грн. (т. 1 а.с. 68).

Усі видаткові накладні від ТОВ "Фаворит-Агро" підписані директором ТОВ "Фаворит-Агро" Данченковим О.Я., головним бухгалтером Войцеховською О.В., заступником головного бухгалтера ОСОБА_4 .

Також, матеріали справи містять належним чином оформлені залізничні накладні СМГС, якими підтверджується відправлення для "ООО "Витконпродукт" (Білорусь) соєвих бобів тією ж масою та в ті ж календарні дні, що були отримані від ТОВ "Фаворит-Агро" за вищевказаними видатковими накладними.

Відвантаження для поставки "ООО "Витконпродукт" (Білорусь) підтверджується наступними залізничними накладними:

- №32077547 від 16.06.2020 - соєві боби масою 70,02 тони;

- №32095663, №32095671 та №32095655 від 17.06.2020 - соєві боби масою 69,00 т, 69,02 т., та 71,00 т;

- №32105066 від 18.06.2020 - соєві боби масою 69,08 т;

- №32123838, №32123853, №32123846, №32123812, №32123796, №32123788, від 19.06.2020 - соєві боби масою 70,00 т, 71,00 т, 69,00 т, 70,00 т, 71,00 т, 71,00т;

- №32132565, №32132524, №32132474, №32132680, №32132821 від 20.06.2020 - соєві боби масою 70,00 т, 70,00 т, 70,00 т, 70,00 т, 70,00 т.

- №32150450, №32150377, №32150369, №32150351, №32150344, від 22.06.2020 - соєві боби масою 70,00 т, 69,00 т, 70,00 т, 70,00 т, 70,00 т;

- №32190866, № 32190902 від 26.06.2020 - соєві боби масою 69 т та 70,00 т (Том №1 а.с.71, 72, 79-83, 90-94, 102-107, 110, 115-117, 120).

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що в договорі №0611/2020 від 11.06.2020 не вказано, на яких саме під`їзних коліях знаходяться надані покупцем вагони-зерновоз для завантаження, однак колегія суддів критично оцінює вказані доводи, оскільки наявними в матеріалах справи залізничними накладними підтверджується здійснення відправки сої зі ст. Новоград-Волинський, що прямо визначено умовами договору.

Також, апелянт зазначає, що в ході перевірки позивачем не надано документи щодо господарських операцій з навантаження та транспортування соєвих бобів від постачальника ТОВ "Фаворит-Агро" до місця завантаження соєвих бобів в вагони-зерновози та документів щодо завантаження соєвих бобів в вагони хопери.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що згідно умов п. 3.2. договору поставки №0611/2020 від 11.06.2020, товар вважається поставленим відповідно до умов договору в момент оформлення Постачальником видаткової накладної на ім`я Покупця на товар.

Також, згідно пояснень позивача, ТОВ ДАСТ не здійснювало формування податкового кредиту за операціями з навантаження та транспортування соєвих бобів від постачальника ТОВ "Фаворит-Агро" до місця завантаження соєвих бобів в вагони зерновози, оскільки згідно викладених в договорі №0611/2020 від 11.06.2020 умов такі витрати відносились до первісної вартості товару.

Враховуючи вказане, а також те, що матеріали справи містять докази оформлення видаткових накладних та відповідних накладних СМГС, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про відсутність доказів щодо господарських операцій з навантаження та транспортування соєвих бобів від ТОВ "Фаворит-Агро" до місця їх завантаження.

Також, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що згідно звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду на 1 грудня 2019 року (форма №29 - СГ річна) ТОВ "Фаворит-Агро" вирощено на території Новоград-Волинського району Житомирської області в 2019 році 4798,05 тон сої.

За результатами проведеного аналізу бази даних Єдиний реєстр податкових накладних встановлено, що ТОВ "Фаворит-Агро" в 2019 році складено податкові накладні щодо продажу сої в кількості 9975,15 тон та в 2020 році складено податкові накладні щодо продажу сої (соєвих бобів) в кількості 4875,47 тон.

ТОВ "Фаворит-Агро" реалізовано сою врожаю 2019 року в загальній кількості 14850,62 тони, що в 2,1 рази перевищує обсяг виробництва 4798,05 тон сої в 2019 році.

Разом з тим, аналізуючи вказані доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції при розгляді справи надавалась оцінка вказаним аргументам апелянта.

Колегія суддів наголошує, що постановами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17) визнано, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами.

При цьому норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 02.04.2020 у справі №160/93/19 та від 04.06.2020 у справі № 340/422/19.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що матеріалами справи, а саме договором постави №0611/2020 від 11.06.2020, видатковими накладними та залізничними накладними (СМГС) підтверджується реальність вчинення господарської операції з придбання у ТОВ "Фаворит-Агро" соєвих бобів в кількості 1608,12 тон, натомість відповідачем всупереч вимог ст. 78 КАС України не спростовано встановлені судом першої інстанції обставини.

Щодо господарських операцій з контрагентом ТОВ "Агро-Дібрівка", судом встановлено, що між ТОВ "ДАСТ" (Покупець) в особі директора ОСОБА_2 та ТОВ "Агро-Дібрівка" (Постачальник) в особі директора ОСОБА_5 укладено договір поставки №1-АД/22-07/2020 від 22.07.2020 на поставку соєвих бобів в кількості 400,00 тон (т) +/- 5% (т.1 а.с.149-150).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати товар Покупцеві на умовах FCA автомобіль: ТОВ "Агро-Дібрівка".

Згідно з п.5.2 Договору товар вважається прийнятим після завантаження в автомобілі-зерновози, надані Покупцем:

а) по якості згідно Свідоцтва про якість (або карткою аналізу зерна підприємства, де зберігається товар) із зазначенням вказаних показників якості, підписаним і завіреним печаткою);

б) по кількості - кількість Товару визначається виходячи з ваги, яка зазначена в товарно-транспортній накладній.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що товар вважається поставленим відповідно до умов даного Договору в момент оформлення Постачальником товарно-транспортної накладної на ім`я Покупця на товар.

На виконання умов Договору позивачем від ТОВ "Агро-Дібрівка" було отримано сою в кількості 400 тон за видатковою накладною №268 від 28.07.2020 по ціні 10416,67 грн за 1 тону на загальну суму 5000001,60 грн., в т.ч. ПДВ - 833333,60 грн. (т.1 а.с.151).

Видаткова накладна підписана від постачальника виконавчим директором ОСОБА_5 , від покупця - ОСОБА_2 за довіреністю №31/20 від 27.07.2020.

Згідно банківських виписок та платіжного доручення №41 від 23.07.2020 ТОВ ДАСТ надано попередню оплату ТОВ "Агро-Дібрівка" в сумі 5000001,60 грн. Вказана обставина не заперечується відповідачем по справі.

До матеріалів справи позивачем долучено товарно-транспорті накладні про перевезення сої від 28.07.2020 №1-12, згідно яких: Автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод; Замовник - ТОВ ДАСТ; Вантажовідправник - ТОВ "Агро-Дібрівка"; Вантажоодержувач - ТОВ ДАСТ; Пункт навантаження - Київська обл., Тетіївський район, с.Дібрівка, вул.Космонавтів, 20; Пункт розвантаження - Житомирська область, м.Попільня; Здав (відповідальна особа вантажовідправника) - виконавчий директор ОСОБА_5 ; Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 (т.1 а.с.152-163).

Згідно даних ЄРПН АІС Податковий Блок ТОВ "Агро-Дібрівка"- складено та зареєстровано в липні 2020 року податкову накладну №12 від 23.07.2020 на покупця TOB ДАСТ за операцією з продажу сої в кількості 400 тон на загальну суму 5000001,60 грн., в т.ч. ПДВ 833333,60 грн. (т.1 а.с.63).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції прийшов до висновку про реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Агро-Дібрівка" на поставку соєвих бобів в кількості 400,00 тон.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що товаро-транспортні накладні не містять обов`язкових реквізитів, а саме: не зазначено повної адреси пункту розвантаження, не зазначено моделі, марку, модель автомобіля, тип причіпа/напівпричіпа, обов`язковість яких визначена Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, також відсутні підписи відповідальної особи за навантаження, відсутня інформація щодо розвантажувальних операцій, у зв`язку з чим документально не підтверджено реальність вчинення господарської операції з ТОВ "Агро-Дібрівка".

Досліджуючи аргументи апелянта, які стали підставою звернення до суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Так, до матеріалів справи позивачем долучено наступні товарно-транспортні накладні:

-№1 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп НОМЕР_2 , масою брутто- 47 тон 260 кг;

-№2 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_3 , причіп/напівпричіп НОМЕР_4 , масою брутто- 47 тон 020 кг;

-№3 від 28.07.2020, автомобіль МАЗ АМ НОМЕР_5 , причіп/напівпричіп НОМЕР_6 , масою брутто- 65 тон 820 кг;

-№4 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_7 , причіп/напівпричіп НОМЕР_8 , масою брутто- 47 тон 280 кг;

-№5 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_9 , причіп/напівпричіп НОМЕР_10 , масою брутто- 45 тон 820 кг;

-№6 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_11 , причіп/напівпричіп НОМЕР_12 , масою брутто- 47 тон 120 кг;

-№7 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_13 , причіп/напівпричіп НОМЕР_14 , масою брутто- 49 тон 880 кг;

-№8 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_15 , причіп/напівпричіп НОМЕР_16 , масою брутто- 49 тон 120 кг;

-№9 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_17 , причіп/напівпричіп НОМЕР_18 , масою брутто- 50 тон 180 кг;

-№10 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_19 , причіп/напівпричіп НОМЕР_20 , масою брутто- 44 тони 240 кг;

-№11 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_21 , причіп/напівпричіп НОМЕР_22 , масою брутто- 51 тона 060 кг;

-№12 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_23 , причіп/напівпричіп НОМЕР_24 , масою брутто- 43 тони 240 кг;

У вказаних товарно-транспортних накладних зазначено: автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод; замовник - ТОВ ДАСТ; вантажовідправник - ТОВ "Агро-Дібрівка"; Вантажоодержувач - ТОВ ДАСТ; пункт навантаження - Київська обл., Тетіївський район, с.Дібрівка, вул.Космонавтів, 20; пункт розвантаження - Житомирська область, м.Попільня; здав (відповідальна особа вантажовідправника) - виконавчий директор ОСОБА_5 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо встановлення певних недоліків в оформленні ТТН, зокрема, в частині відсутності у ТТН інформації щодо повної адреси пунктів розвантаження товару, оскільки Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (далі - Правила), якими врегульовано порядок оформлення ТТН, не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта щодо не зазначення моделі, типу, марки, автомобіля, який здійснював перевезення товару не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що оскільки Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №393 (далі - Правила), якими врегульовано порядок оформлення ТТН, не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені вказаними Правилами, зокрема, ТТН, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що безпосередньо підтверджують факт придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Транспортною документацією підтверджується операція з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, тому за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, певні недоліки у заповненні такого документа як ТТН не є самостійною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкових вигод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 520/11131/19.

Отже, суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані ТОВ "ДАСТ" первинні документи, а саме: договір поставки №1-АД/22/07/2020, видаткову накладну №268 від 28.07.2020, товарно-транспортні накладні від 28.07.2020 №1-12, у своїй сукупності в повній мірі свідчать про реальність господарських операцій та підтверджують пов`язаність здійснених витрат у межах господарської діяльності позивача.

Щодо господарських операцій з контрагентом ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе", судом встановлено, що між ТОВ "ДАСТ" (Покупець) в особі директора ОСОБА_2 та ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе" (Постачальник) в особі директора ОСОБА_6 укладено договір поставки №1-ВС/22/07/2020 від 22.07.2020 на поставку соєвих бобів в кількості 200,00 тон (т)+/- 5% (Том №1 а.с.138-139).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати товар Покупцеві на умовах FCA автомобіль: ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе".

Згідно п.5.2 Договору товар вважається прийнятим після завантаження в автомобілі-зерновози, надані Покупцем:

а) по якості згідно свідоцтва про якість (або карткою аналізу зерна підприємства, де зберігається товар) із зазначенням вказаних показників якості, підписаним і завіреним печаткою);

б) по кількості - кількість Товару визначається виходячи з ваги, яка зазначена в товарно-транспортній накладній.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що товар вважається поставленим відповідно до умов даного Договору в момент оформлення Постачальником, товарно-транспортної накладної на ім`я Покупця на товар.

На виконання умов Договору позивачем від ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе" було отримано сою в кількості 200 тон за видатковими накладними:

- №91 від 28.07.2020 - соя кількістю 8,74 тони по ціні 10416,67 грн за 1 тону на загальну суму 109250,04 грн, в т.ч. ПДВ - 18208 34 грн;

- №92 від 29.07.2020 - соя кількістю 191,26 тон по ціні 10416,67 грн за 1 тону на загальну суму 2390750,76 грн, в т.ч. ПДВ - 398458,48 грн (т.1 а.с.140, 142).

Видаткові накладні підписані від постачальника директором ОСОБА_6 , від покупця ОСОБА_2 за довіреністю №29/20 від 27.07.2020.

Також актом перевірки підтверджено, що згідно банківських виписок платіжних доручень №42, №46 від 23.07.2020 ТОВ ДАСТ перераховано попередню оплату ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе" в сумі 2500000,80 грн.

Перевезення сої документально оформлено товарно-транспортними накладними (т.1 а.с.141, 143-148).

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що товарно-транспортні накладні не містять обов`язкових реквізитів, зокрема, не зазначено повної адреси пункта розвантаження, посади відповідальної особи вантажовідправника, супровідні документи на вантаж, вартість вантажу, модель, тип, марку, модель автомобіля, обов`язковість яких визначена Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, до матеріалів справи позивачем долучено наступні товарно-транспортні накладні:

-№1 від 28.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_25 , причіп/напівпричіп НОМЕР_24 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_8 ;

-№2 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_26 , причіп/напівпричіп НОМЕР_10 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; маса брутто 47 тон 460 кг, здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_9 ;

-№3 від 29.07.2020, автомобіль RENO НОМЕР_27 , причіп/напівпричіп НОМЕР_20 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; маса брутто- 44 тони 220 кг, здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_10 ;

-№4 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_28 , причіп/напівпричіп НОМЕР_8 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; маса брутто- 46 тон 220 кг, здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_11 ;

-№5 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_29 , причіп/напівпричіп НОМЕР_22 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; маса брутто- 51 тона 140 кг, здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_12 ;

-№6 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_30 , причіп/напівпричіп НОМЕР_31 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; маса брутто- 48 тон 680 кг, здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_13 ;

-№7 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_32 , причіп/напівпричіп НОМЕР_33 , автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод"; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе"; вантажоодержувач - ТОВ "ДАСТ", пункт навантаження - Київська обл. Тетіївський район, с.Високе, вул.Бевзюка, 1; пункт розвантаження - Житомирська область м.Попільня; маса брутто- 43 тони 660 кг, здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_7 ; прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 , водій ОСОБА_14 ;

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо встановлення певних недоліків в оформленні ТТН, зокрема, в частині відсутності у ТТН інформації щодо повної адреси пунктів розвантаження товару, оскільки Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (далі - Правила), якими врегульовано порядок оформлення ТТН, не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта щодо не зазначення моделі, типу, марки, автомобіля, який здійснював перевезення товару не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані ТОВ "ДАСТ" первинні документи, а саме: договір поставки №1-ВС/22/07/2020 від 22.07.2020, видаткові накладні №91 від 28.07.2020, №92 від 29.07.2020, товарно-транспортні накладні від 28.07.2020 №1, від 29.08.2020 №2-7, у своїй сукупності в повній мірі свідчать про реальність господарських операцій та підтверджують пов`язаність здійснених витрат у межах господарської діяльності позивача.

Щодо господарських операцій позивача з контрагентом Державним підприємством дослідного господарства "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України, судом встановлено, що 22.07.2020 між ТОВ "ДАСТ" (Покупець) в особі директора ОСОБА_2 та Державним підприємством дослідного господарства "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України (Постачальник) в особі директора ОСОБА_15 , укладено договір поставки №1-ДП/22/07/2020 від 22.07.2020 на поставку соєвих бобів у кількості 400,00 тон (т )+/- 5% (т. 1 а.с.121-122).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати товар Покупцеві на умовах FСА автомобіль: ДП ДГ "Шевченківське" ІБКІЦБ НААН.

Згідно p п.5.2 Договору товар вважається прийнятим після завантаження в автомобілі-зерновози, надані Покупцем:

а) по якості згідно Свідоцтва про якість (або карткою аналізу зерна підприємства, де зберігається товар) із зазначенням вказаних показників якості, підписаним і завіреним печаткою);

б) по кількості - кількість товару визначається виходячи з ваги, яка зазначена в товарно-транспортній накладній.

Пунктом 3.2. Договору встановлено, що товар вважається поставленим відповідно до умов даного Договору в момент оформлення Постачальником товарно-транспортної накладної на ім`я Покупця на товар.

На виконання умов Договору позивачем від ДП ДГ "Шевченківське" ІБКІЦБ НААН було отримано сою в кількості 400 тон наступними видатковими накладними:

- №10/208 від 29.07.2020 - соя кількістю 208,76 тон по ціні 10416,67 грн за 1 тону на загальну суму 2609500,84 грн, в т.ч. ПДВ - 434916,81 грн;

- №10/209 від 30.07.2020 - соя кількістю 191,24 тони по ціні 10416,67 грн за 1 тону на загальну суму 2390500,76 грн, в т.ч. ПДВ - 398416,79 грн (Том №1 а.с.123, 131).

Видаткові накладні підписані від постачальника головним бухгалтером ОСОБА_16 , від покупця ОСОБА_2 за довіреністю №30/20 від 27.07.2020.

Відповідачем не заперечується, що згідно банківських виписок платіжного доручення №40 від 23.07.2020 ТОВ ДАСТ перераховано попередню оплату ДП ДГ "Шевченківське" ІБКЩБ НААН в сумі 5000001,60 грн.

Згідно даних ЄРПН АІС Податковий Блок Державним підприємством "Дослідне господарство "Шевченківське"" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України складено та зареєстровано в липні 2020 року податкову накладну №729 від 23.07.2020 на покупця ТОВ ДАСТ за операцією з продажу сої в кількості 400 тон на загальну суму 5000001,60 грн, в т.ч. ПДВ 833333,60 грн (Том №1 а.с.65).

В апеляційній скарзі апелянт вказує, що товарно-транспортні накладні не містять обов`язкових реквізитів, зокрема, не зазначено повної адреси пункта розвантаження, посади відповідальної особи вантажовідправника, вартість вантажу, модель, тип, марку, модель автомобіля, обов`язковість яких визначена Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, чим порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, до матеріалів справи позивачем долучено наступні товарно-транспортні накладні:

-№1 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_32 , причіп/напівпричіп НОМЕР_33 , масою брутто- 29 тон 060 кг, водій ОСОБА_14 ;

-№2 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_34 , причіп/напівпричіп НОМЕР_18 , масою брутто- 53 тон 580 кг; водій ОСОБА_17 ;

-№3 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_23 , причіп/напівпричіп НОМЕР_24 , масою брутто- 52 тон 120 кг, водій ОСОБА_8 ;

-№4 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_13 , причіп/напівпричіп НОМЕР_14 , масою брутто- 50 тон 120 кг, водій ОСОБА_18 ;

-№5 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_1 , причіп/напівпричіп НОМЕР_35 , масою брутто- 44 тон 360 кг, водій ОСОБА_19 ;

-№6 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_36 , причіп/напівпричіп НОМЕР_16 , масою брутто- 49 тон 180 кг, водій ОСОБА_20 ;

-№7 від 29.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_11 , причіп/напівпричіп НОМЕР_12 , масою брутто- 43 тон 560 кг, водій ОСОБА_21 ;

-№8 від 30.07.2020, автомобіль МАN НОМЕР_37 , причіп/напівпричіп НОМЕР_38 , масою брутто- 42 тон 520 кг, водій ОСОБА_22 ;

-№9 від 30.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_39 , причіп/напівпричіп НОМЕР_40 , масою брутто- 49 тон 660 кг, водій ОСОБА_23 ;

-№10 від 30.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_41 , причіп/напівпричіп НОМЕР_4 , масою брутто- 49 тон 140 кг, водій ОСОБА_24 ;

-№11 від 30.07.2020, автомобіль ДАФ НОМЕР_26 , причіп/напівпричіп НОМЕР_10 , масою брутто- 49 тон 520 кг, водій ОСОБА_25 ;

-№12 від 30.07.2020, автомобіль ДАФ АМ НОМЕР_11 , причіп/напівпричіп НОМЕР_12 , масою брутто- 45 тон 560 кг, водій ОСОБА_21 ;

У вказаних товарно-транспортних накладних зазначено: автомобільний перевізник - ТОВ Попільнянський комбікормовий завод; замовник - ТОВ "ДАСТ"; вантажовідправник - ДП ДГ "Шевченківське" ІБКЩБ НААН; вантажоодержувач - ТОВ ДАСТ; пункт навантаження - Київська обл., Тетіївський р-н, с.Денихівка, вул.Робітнича, 1; пункт розвантаження - Житомирська область, м.Попільня; здав (відповідальна особа вантажовідправника) - ОСОБА_26 , прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - директор ОСОБА_2 (Том №1 а.с.124-130, 132-137).

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо встановлення певних недоліків в оформленні ТТН, зокрема, в частині відсутності у ТТН інформації щодо повної адреси пунктів розвантаження товару, оскільки Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363 (далі - Правила), якими врегульовано порядок оформлення ТТН, не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта щодо не зазначення моделі, типу, марки, автомобіля, який здійснював перевезення товару не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані ТОВ "ДАСТ" первинні документи, а саме: договір поставки №1-ВС/22/07/2020 від 22.07.2020, видаткові накладні №91 від 28.07.2020, №92 від 29.07.2020, товарно-транспортні накладні від 28.07.2020 №1, від 29.08.2020 №2-7, у своїй сукупності в повній мірі свідчать про реальність господарських операцій, підтверджують пов`язаність здійснених витрат у межах господарської діяльності позивача та його право на податковий кредит в сумі 833333,60 грн.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод", судом встановлено, що 28.07.2020 між ТОВ ДАСТ (Замовник) укладено договір поставки №3-28//07/2020 від 28.07.2020 з ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод" (Перевізник) про перевезення вантажу з пункту с.Денихівка Тетіївський район Київська область до пункту смт.Попільня Житомирська область (т.2 а.с.12-14).

Пункт 3.1 Договору вказує, що Сторони визначили вартість перевезення в розмірі 166,67 грн. без ПДВ за кожну перевезену тону.

Відповідач в акті перевірки також підтверджує, що згідно даних ЄРПН АІС Податковий Блок ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод" складено та зареєстровано в липні 2020 року податкову накладну №76 від 28.07.2020 на покупця TOB ДАСТ за операцією з надання послуг перевезення вантажу (сої) в кількості 1000 тон на загальну суму 200004,00 грн, в т.ч. ПДВ 33334,00 грн.

Матеріалами справи, а саме актом надання послуг від 31.07.2020 №642 згідно договору про перевезення вантажів №3-28/07/2020 від 28.07.2020 підтверджується перевезення вантажу (соя) в кількості 1000 т на суму 166670 грн., в т.ч. ПДВ 33334 грн.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на нереальність господарських операцій, оскільки в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) відсутні обов`язкові реквізити: зміст та обсяг господарської операції (не зазначено пункт навантаження, пункт розвантаження, не вказано маршрут перевезення, не вказано кількість автомобілів та їх реєстраційні номери, якими здійснювались перевезення), чим порушено пункт 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Однак, колегія суддів зазначає, що акт надання послуг містить обов`язкові реквізити, які визначені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а саме дату складання, сторін договору, зміст та обсяг господарської операції, відповідальних осіб за здійснення господарської операції.

При цьому, фактичне перевезення вантажу підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними на перевезення сої від ТОВ "Агро-Дібрівка" в кількості 400 тон, від ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе" в кількості 200 тон та від Державного підприємства дослідного господарства "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України в кількості 400 тон.

Також, як встановлено судом під час розгляду справи, товарно-транспортні накладні містять інформацію про перевізника, вантаж та обсяг перевезень, які в свою чергу повністю відповідають акту надання послуг №642 від 31.07.2020 в частині обсягів перевезень, умовам договору в частині ціни.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта щодо нереальності господарської операції по перевезенню сої перевізником ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод" в кількості 1000 тон на 200004,00 грн, в т.ч. ПДВ в сумі 33334,00 грн. спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Податковим органом всупереч вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про нереальність господарських операцій згідно умов договору, укладених між позивачем та ТОВ "Фаворит-Агро", ТОВ "Агро-Дібрівка", Державне підприємство дослідного господарства "Шевченківське" Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААН України, ТОВ "Сільськогосподарське товариство "Високе", ТОВ "Попільнянський комбікормовий завод.

Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі №817/1339/17 (адміністративне провадження №К/9901/49539/18).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що долучені позивачем до матеріалів справи первинні документи у своїй сукупності в повній мірі відображають зміст господарських операцій, їх вартісні і кількісні показники та підтверджують пов`язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

Крім того, в постановах від 19 квітня 2019 року (справа №826/1392/17), від 12 лютого 2020 року (справа №813/3577/13-а), від 20 березня 2020 року (справа №560/3956/18), від 2 липня 2020 року (справа №560/711/19), від 2 квітня 2020 року (справа №160/93/19) тощо Верховний Суд вказав, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг, а так само відтворення в актах виконаних робіт (наданих послуг) такого ж самого переліку послуг, що й зазначені в специфікаціях, не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Щодо господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 , судом встановлено, що в акті перевірки від 07.10.2020 податковий орган вказав, що приймання сої та її навантаження у вагони здійснювалось фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 на підставі договору про надання послуг №01 від 02.01.2020, укладеного між TOB ДАСТ (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець), відповідно до п.1 якого визначено, що Виконавець надає послуги по розвантаженню та навантаженню зернових культур (включаючи транспортне оброблення вантажів). Предметом даного договору є розвантаження та навантаження кукурудзи, пшениці, ячменю та сої (п. 2 Договору).

Пунктом 7 Договору визначено, що акти виконаних робіт (наданих послуг) підписуються сторонами в день виконання робіт.

На виконання вимог вказаного договору позивачем до матеріалів справи долучено:

-акти приймання-передачі (відвантаження) продукції - №41 від 28.07.2020, №42 від 29.07.2020, №43 від 30.07.2020 (т.2 а.с.7, 9, 11);

-акти надання послуг №44 від 28.07.2020, №45 від 29.07.2020, №46 від 30.07.2020 (т.2 а.с.6, 8, 10).

Так, в апеляційній скарзі апелянт вказує, що у вищевказаних актах приймання-передачі сої №41, 42, 44, відсутні обов`язкові реквізити , а саме зміст та обсяг господарських операцій - не вказана конкретна адреса в смт. Попільня, де мають бути надані послуги з перезавантаження сої, місцезнаходження переданої для розвантаження сої, транспортні засоби, в які має бути перенавантажена соя, номера вагонів, в які завантажувалась соя, у зв`язку з чим такі акти не підтверджують реальність (фактичне) вчинення господарських операцій з надання послуг розвантаження та навантаження сої ФОП ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів критично оцінює викладені доводи апелянта, з огляду на наступне.

Так, згідно акта надання послуг №44 від 28.07.2020 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 надано ТОВ ДАСТ послуги розвантаження та навантаження сої (включаючи транспортне оброблення вантажів) в кількості 325,15 тон на суму 22760,50 грн.

Зі змісту акта приймання передачі (відвантаження) продукції №41 від 28.07.2020 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) передав, а ТОВ ДАСТ (Замовник) прийняв після навантаження у вагони сою в кількості 325,15 тон. Навантаження здійснювалось за адресою Україна, Житомирська область, Попільнянський район, смт. Попільня, на коліях ПП «Агросейф».

Згідно акта надання послуг №45 від 29.07.2020 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 надано ТОВ ДАСТ послуги розвантаження та навантаження сої (включаючи транспортне оброблення вантажів) в кількості 415,6 тон на суму 29092,00 грн.

Зі змісту акта приймання-передачі (відвантаження) продукції №42 від 29.07.2020 вбачається що 29.07.2020 ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) передав, а ТОВ ДАСТ (Замовник) прийняв після навантаження у вагони сою в кількості 415,600 тон. Навантаження здійснювалось за адресою Україна, Житомирська область, Попільнянський район, смт. Попільня, на коліях ПП «Агросейф».

Згідно акта надання послуг №46 від 30.07.2020 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 надано ТОВ ДАСТ послуги розвантаження та навантаження сої (включаючи транспортне оброблення вантажів) в кількості 259,25 тон на суму 18147,50 грн.

Зі змісту акта приймання-передачі (відвантаження) продукції №43 від 30.07.2020 вбачається що 30.07.2020 ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) передав, а ТОВ ДАСТ (Замовник) прийняв після навантаження у вагони сою в кількості 259,25 тон. Навантаження здійснювалось за адресою Україна, Житомирська область, Попільнянський район, смт. Попільня, на коліях ПП «Агросейф».

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про відсутність конкретної адреси надання послуг.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено договір №3 про подачу та забирання вагонів від 02.01.2020, укладеного між ПП «Агросейф»(Виконавець) та TOB ДАСТ(Замовник), п. 1 якого визначено, що Виконавець зобов`язається надати Замовнику послуги з перевезення вагонів (подання-збирання) власним локомотивом, щодо надання яких виникає технологічна необхідність у замовника, а Замовник зобов`язується провести розрахунки за надані послуги на умовах договору.

На виконання вимог вказаного договору позивачем долучено специфікацію №1 до договору №3 від 02.01.2020, акт виконаних робіт (наданих послуг) №71/П-Т від 31.07.2020 року, відомості щодо розрахунку за надані послуги з зазначенням відповідних номерів вагонів (т. 2 а.с. 19-22)

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту відомостей розрахунків за надані послуги вбачається, що під`їзда колія, на якій здійснювалось навантаження, має назву «Агросейф», що також спростовує доводи податкового органу стосовно відсутності конкретної адреси надання ФОП ОСОБА_1 послуг по навантаженню.

Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 28.07.2020 прийнято директором ТОВ ДАСТ ОСОБА_2 408,74 тони, а передано для розвантаження-навантаження ФОП ОСОБА_1 325,15 тон; різниця +83,59 тон; 29.07.2020 - прийнято директором ТОВ ДАСТ ОСОБА_2 400,02 тони; передано для розвантаження-навантаження ФОП ОСОБА_1 415,6 тони; різниця -15,58 тон; 30.07.2020 - прийнято директором ТОВ ДАСТ ОСОБА_2 191.24 тони; передано для розвантаження-навантаження ФОП ОСОБА_1 259,25 тони; різниця -68,01 тона. Крім того, апелянт зазначає, що в актах приймання передачі сої відсутні відомості щодо місцезнаходження переданої для розвантаження сої, не вказано відомості, в які транспортні засоби має бути перевантажена соя, не вказано номери вагонів, в які навантажувалась соя.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам апелянта, судом апеляційної інстанції встановлено, що акти надання послуг №44 від 28.07.2020, №45 від 29.07.2020, №46 від 30.07.2020 підтверджують визнання зобов`язань позивача перед ФОП ОСОБА_1 за надані послуги із розвантаження-завантаження у відповідності до пункту 1.7 Договору про надання послуг №01 від 02.01.2020, згідно якого акти виконаних робіт (надання послуг) підписуються сторонами в день виконання робіт.

Пунктом 1.1 Договору визначено предметом договору "послуги по розвантаженню та навантаженню зернових культур (включаючи транспортне оброблення вантажів)".

Пунктом 1.3 Договору плата визначена в розмірі 70 грн. за 1 тону (без окремого виділення вартості розвантаження та окремо вартості завантаження), тобто плата визначена щодо розвантаженого (із автотранспорту) та одночасно завантаженого (у вагони) цього ж зерна, тому визнавати зобов`язання по наданих послугах було можливим лише щодо тих обсягів розвантаженого із автотранспорту зерна, які були завантажені у залізничні вагони.

Враховуючи умови Договору, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ ДАСТ щодо визначення вартості послуг вбачається розбіжність між кількістю прийнятого зерна від автоперевізників згідно товарно-транспортних накладних (розвантаженого зерна) та кількістю завантаженого зерна у вагони за 28.07.2020, 29.07.2020 та 30.07.2020.

Залишок зерна, розвантаженого із автотранспорту та незавантаженого у вагони за 28.07.2020 в кількості 83,59 тон був дозавантажений у вагони за 29.07.2020 в кількості 15,58 тон та за 30.07.2020 в кількості 68,01 тон. (83,59-15,58-68,01=0).

Отже, за 28-30 липня 2020 року було отримано від постачальників через автоперевізника 1000 тон сої (408,74 + 400,02 + 191,24), які в повному обсязі завантажені у вагони за 28-30 липня 2020 в кількості 1000 тон (325,15 + 415,6 + 259,25).

Перехідні залишки сої зберігались у ФОП ОСОБА_1 в належному їй приміщенні комплексу будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується долученими позивачем до матеріалів листом ФОП ОСОБА_27 від 11.12.2020 про наявність в останньої матеріально-технічних засобів та трудових ресурсів для зберігання товару (Том №2 а.с.23).

Крім того, матеріали справи також містять копію журналу вагаря ФОП ОСОБА_1 , зі змісту якого можна встановити дату та назву вантажу, номер автомобіля, вагу товару та водія транспортного засобу (а.с. 24-26).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги податкову інформацію щодо господарської діяльності контрагента позивача, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність облік (стан) певного платника податку від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, дотримання правил оподаткування, ведення бухгалтерського обліку, від його господарських та виробничих можливостей.

Наявність певної податкової інформації відносно контрагента позивача не доводить обставин, з якими відповідач пов`язує висновки акту перевірки та прийняте на їх підставі спірне податкове повідомлення-рішення.

Можливі порушення суб`єктами господарювання в ланцюгу постачання товарів не можуть бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на додану вартість.

Наявна в інформаційно-аналітичних базах податкова інформація відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, як критерії оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними оскільки, під час складення акту первинні документи платника податків не аналізувались. Оформлення акту з відображенням в ньому окремих відомостей, не відповідає критерію юридичної значимості, як не відповідає такому критерію інформація з інформаційно-аналітичних баз контролюючих органів, оскільки така не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, а отже не є належним доказом правопорушень у податковій сфері.

Дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, отриманої внаслідок здійснення заходів податкового контролю, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обов`язків по збиранню доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження даних податкового обліку платників податків, які не створюють для платника податків самостійного юридичного наслідку.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Також, до матеріалів справи позивачем долучено належним чином оформлені митні декларації (т. 2 а.с. 53-72) про експорт сої, тобто використання позивачем придбаного у контрагентів товару в межах своєї господарської діяльності.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи, первинним документами та встановленими обставинами у справі спростовуються доводи контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції досліджено первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України, є підставою для податкового обліку та в повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші доводи апеляційної скарги дублюють висновки акта перевірки, відзиву на позов, яким судом першої інстанції вже було надано оцінку на підставі фактичних обставин, встановлених відповідно до вимог процесуального закону.

Щодо донарахування податкових зобов`язань за червень 2020 року в сумі 33404 грн. за операцією з продажу транспортно-експедиційних послуг по міжнародному перевезенню, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Між ТОВ ДАСТ (Виконавець) та нерезидентом фірмою Agrooiltrade OU (Замовник) був укладений договір №190325Т від 25.03.2019 про транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів (Том №1 а.с.179-181). Предметом даного договору було надання транспортно-експедиційних послуг по організації з/д перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України, країн СНД. Виконавець зобов`язується від свого імені, за дорученням і за рахунок Замовника, за винагороду, виконати чи організувати виконання визначених даним договором комплексу послуг, пов`язаних з організацією перевезень вантажів Замовника з/д транспортом від пункту відправлення до пункту призначення, погоджених сторонами письмово.

Згідно акта від 09.06.2020 №2/20 ТОВ ДАСТ (Виконавець) від свого імені та за рахунок Замовника надав транспортно-експедиційні послуги по організації залізничних перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України та території Білорусь, в т.ч. в вагонах, взятих Виконавцем в оренду або переданих йому для використання на інших підставах (Том №1 а.с.182).

Згідно з п.3.1 Договору №190325Т від 25.03.2019 та Протоколу №2/20 від 03.03.2020 Виконавець надав, а Замовник Agrooiltrade OU (Естонія) отримав комплекс послуг на загальну суму 34418,67 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 915553,83 грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ ДАСТ при наданні послуг з організації залізничних перевезень для компанії Agrooiltrade OU (Естонія), орендувало у ПП Елтон-22 вагони-зерновози моделі №19-7053-02 на загальну суму 200424,90 грн, в т.ч. ПДВ 33404,15 грн.

Відповідач, посилаючись на п.п."а" підпункту 186.2.1 пункту 186.2 статті 186 Податкового кодексу України та кваліфікуючи дану послугу як "постачання послуг, що є допоміжними у транспортній діяльності: навантаження, розвантаження, перевантаження, складська обробка товарів та інші аналогічні види послуг" дійшов висновку, що місцем їх постачання є місце фактичного постачання послуг, тобто що дані послуги підлягали оподаткуванню за основною ставкою 20%.

Статтею 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 1 липня 2004 року №1955-IV (далі - Закон №1955-IV) транспортно-експедиторська діяльність визначена, як підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів.

Транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування;

Експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником.

Учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

У разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею, експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.

Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.

Статтею 8 Закону №1955-IV встановлено, що експедитори надають клієнтам послуги відповідно до вимог законодавства України та держав, територією яких транспортуються вантажі, згідно з переліком послуг, визначеним у правилах здійснення транспортно-експедиторської діяльності, а також інші послуги, визначені за домовленістю сторін у договорі транспортного експедирування.

Експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів; здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; організовують експертизу вантажів; здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимогам перевізників; здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності; забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту; забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат; здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, переважу; зберігання вантажів; оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством; надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.

Отже, транспортно-експедиторські послуги полягають не у передачі вагонів в оренду, не у перевезенні вантажів, а в організації та забезпеченні таких перевезень.

Відповідно до пункту 1 статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Підпунктом "ж" пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України визначено, що місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.

Таким чином, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються замовнику-резиденту, то такі послуги підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги).

Якщо послуги надаються замовнику-нерезиденту, то операції з постачання таких послуг не підпадають під об`єкт оподаткування податком на додану вартість.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 справа №804/2430/16.

Отже, доводи податкового органу щодо надання позивачем допоміжних у транспортній діяльності послуг є помилковими, оскільки транспортно-еспедиторські послуги полягають не у передачі вагонів в оренду, не у перевезенні вантажів, а в організації та забезпеченні таких перевезень.

Податковий орган не враховує наведених положень податкового законодавства, хоча про це згадується в узагальнюючий податковій консультації щодо порядку оподаткування податком на додану вартість транспортно-експедиторської діяльності, яка затверджена наказом ДПС України 06.07.2012 року № 610.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 липня 2021 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.