Справа № 640/24812/19
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Дмитренко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК КОММЕРЦ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «УПК КОММЕРЦ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень ГУ ДФС у м. Києві від 11.04.2019 року №607/26-15-14-02-05, від 18.04.2019 року №641/26-15-14-02-05, виданих ГУ ДФС у м. Києві, відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 11.04.2019 року №4427, уповноваженими посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «УПК Коммерц» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 02.06.2015 року по 30.09.2018 року, валютного - за період з 02.06.2015 року по 30.09.2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 02.06.20115 року по 30.09.2018 року.

За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено Акт від 04.03.2019 року №153/26-15-14-02-05/39813755, за висновками якого встановлено порушення ТОВ «УПК Коммерц»:

- пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, та пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, занижено податок на прибуток на загальну суму 6 282 823 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 155 218 грн., за 2016 рік в сумі 6 127 605 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування всього в сумі 503 370 грн., в т.ч. за три квартали 2018 року в сумі 503 370 грн.;

- пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість на загальну суму 9 748 477 грн., в тому числі за серпень 2018 на суму 1 467 181 грн., за вересень 8 281 296 грн. та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 155 123 грн., в т.ч. за вересень 2018 на суму 155 123 грн;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в частині порушення ТОВ «УПК Коммерц» граничних термінів реєстрації податкових накладних (серпень, вересень 2018);

- пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, в частині ненадання ТОВ «УПК Коммерц» пояснень та їх документального підтвердження.

Не погодившись із висновками документальної планової виїзної перевірки, ТОВ «УПК Коммерц» подано Заперечення від 25.03.2019 року №64 (вх. ГУ ДФС у м. Києві №67161/10 від 25.03.2019 року).

За результатами розгляду Заперечення, на підставі підпункту 78.1.5. пункту 78.1 статті 78, пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення провести позапланову виїзну перевірку з питань взаємовідносин ТОВ «УПК Коммерц» з ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд», , що стали предметом оскарження.

Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УПК Коммерц» () з питань, що стали предметом оскарження ГУ ДФС у м. Києві складено Акт перевірки від 06.05.2019 року №303/26-15-14-02-05/39813755 (далі також - Акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення платником податків:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, занижено податок на додану вартість на загальну суму 9 748 477 грн., в тому числі за серпень 2018 року на суму 1 467 181 грн., за вересень 8 281 296 грн. та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 155 123 грн., в т.ч. за вересень 2018 на суму 155 123 грн.;

- пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в частині порушення ТОВ «УПК Коммерц» граничних термінів реєстрації податкових накладних (серпень, вересень 2018).

На підставі висновків Акта перевірки ГУ ДФС у м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення від 27.05.2019 року №2 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 1 833 976,00 грн. (основне зобов`язання 1 467 181,00 грн. і 366 795,00 грн. штраф) та №2 форми «ПН» про встановлення відсутності складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 9 903 600,00 грн., у зв`язку з чим застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 4 951 800,00 грн.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями від 27.05.2019 року, ТОВ «УПК Коммерц» подано до ДФС України скаргу від 10.06.2019 року №122 (вх. ДФС України від 10.06.2019 року №21757/6) (далі також - скарга), в якій просить ДФС України податкові повідомлення-рішення від 27.05.2019 року №2 та №2 скасувати.

Про подання зазначеної скарги ГУ ДФС у м. Києві повідомлено листом ТОВ «УПК Коммерц» від 10.06.2019 року №123, яке одержано та зареєстровано податковим органом 10.06.2019 року.

Рішенням ДФС України від 01.07.2019 року №29669/6190-99-11-04-02-05 продовжено строк розгляду скарги до 08.08.2019 року (включно).

Рішенням ДФС України від 08.08.2019 року залишено без змін податкові повідомлення-рішення №2 та №2 від 27.05.2019 року, а скаргу - без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Відповідно до пунктів 77.4. - 77.9 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 82.1 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Відповідно до пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; виключено; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 85.1. та абзацу 1 пункту 85.2, пунктів 85.4, 85.8 статті 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до пункту 86.1, абзацу 1 пункту 86.3 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, як визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до абзацу 1 пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Згідно з пунктами 86.8. та 86.10 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

З матеріалів справи встановлено дотримання ГУ ДФС у м. Києві процедури здійснення документальної планової виїзної перевірки та оформлення її результатів, що не ставиться під сумнів позивачем.

Щодо суті встановлених ГУ ДФС у м. Києві порушень позивачем податкового законодавства України, колегія суддів зазначає наступне.

За висновками Акта перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187 ПК України, занижено податок на додану вартість на загальну суму 9 748 477 грн., в тому числі за серпень 2018 року на суму 1 467 181 грн., за вересень 8 281 296 грн. та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 155 123 грн., в т.ч. за вересень 2018 на суму 155 123 грн., а також пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині порушення ТОВ «УПК Коммерц» граничних термінів реєстрації податкових накладних (серпень, вересень 2018).

Згідно з підпунктами «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 186.1. статті 186 ПК України встановлено, що місцем постачання товарів є: а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту); б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою; в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Товариство з обмежено відповідальністю «УПК Коммерц» () є платником податку на додану вартість.

Відповідно до змісту Акта перевірки, під час документальної планової виїзної перевірки ТОВ «УПК Коммерц» (Акт перевірки від 04.03.2019 року), до відповідача надійшов лист - скарга ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» від 01.03.2019 року №01/03-2019 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 04.03.2019 року №50104/10) щодо порушення ТОВ «УПК Коммерц» граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, як було детально досліджено судом першої інстанції, між ТОВ «УПК Коммерц» та контрагентом ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» укладено Генеральний договір купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ, відповідно до змісту якого ТОВ «УПК Коммерц» - Продавець, ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» - Покупець, уклали цей Генеральний договір купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ про те, що продавець у порядку та на умовах цього Договору передає Покупцю у власність нафтопродукти (надалі за текстом цього Договору «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий Товар (пункт 1 Договору).

На підставі вищевказаного договору позивачем виписано ряд податкових накладних, суми податку на додану вартість за якими включено до складу податкового кредиту відповідного періоду, відображено в реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість, даним декларації з ПДВ за відповідні періоди та даним Єдиного реєстру податкових накладних.

На підставі вищезазначених взаємовідносин з підприємством ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «УПК Коммерц» оплату за відвантажений товар у сумі 67 589 750,00 грн.

Крім того, спірною перевіркою встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що між позивачем та контрагентом укладено Договір фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ, згідно з яким ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма КУ АВА-Трейд» (Позикодавець) та ТОВ «УПК Коммерц» (Позичальник) укладено цей Договір позики про те, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункту 2.1. цього Договору (відповідно до пункту 2.1 сума позики становить 60 000 000 грн. без ПДВ) (надалі іменується - «позика»), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику у визначений цим Договором строк (відповідно до пункту 4.1 у строк до 15 липня 2019 року включно) (пункт 1 Договору). Згідно з пунктом 5 Договору, позика повертається в безготівковій формі, шляхом перерахування Позичальником в повному обсязі коштів, зазначених в пункті 2.1 Договору, на банківський рахунок Позикодавця, що вказаний у Розділі 9 Договору. Позика може бути повернута Позичальником достроково.

Відповідно до підпунктів 1.2 - 1.4 пункту 1 цього Договору позика надається Позичальнику на безпроцентній основі. Позика, що надається за цим Договором, в розумінні Податкового кодексу України, є поворотною фінансовою допомогою (пункт 14.1.257 ПК України). Позика, що надається за цим Договором не є фінансовою послугою, так як не передбачає отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів ( статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг»).

Так, ТОВ «УПК Коммерц» до перевірки надано листи ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд».

Проте, згідно з наданих ТОВ «УПК Коммерц» виписок банку, грошові кошти по наданих платіжних дорученнях надходили на розрахункові рахунки ТОВ «УПК Коммерц» за призначенням платежу згідно з Генеральним договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ, відповідач дійшов висновку про віднесення вказаних платежів до оплати за Генеральним договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ, та подальшу необхідність декларування позивачем податку на додану вартість.

Крім того, ГУ ДФС у м. Києві під час спірної перевірки встановлено, що в рамках вищезазначеного Договору фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ грошові кошти на розрахункові рахунки ТОВ «УПК Коммерц» не надходили.

Зокрема, відповідно до змісту Акта перевірки, відповідач дійшов висновку, що ці кошти мають вважатися помилково зарахованими на поточний рахунок позивача, та не підлягають оподаткуванню ПДВ лише у разі виконання наступних умов: відсутності договірних відносин між суб`єктами господарювання, повернення коштів у встановлений для таких випадків 5-денний термін.

Таким чином, оскільки позивач та ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» перебувають у договірних відносинах на підставі Генерального договору від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ про купівлю-продаж нафтопродуктів, на переконання відповідача, відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України ТОВ «УПК Коммерц» зобов`язано скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, у встановлений ПК України термін.

Отже, за висновками Акта перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 185.1 статті 185, пункту 186.1 статті 186, пункту 187.1 статті 187 ПК України, занижено податок на додану вартість на загальну суму 9 748 477 грн., в тому числі за серпень 2018 року на суму 1 467 181 грн., за вересень 8 281 296 грн. та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 155 123 грн., в т.ч. за вересень 2018 на суму 155 123 грн., а також пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України в частині порушення ТОВ «УПК Коммерц» граничних термінів реєстрації податкових накладних (серпень, вересень 2018).

Водночас, висновки відповідача, викладені в Акті перевірки, не знайшли свого правового підтвердження з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.257. пункту 14.1 статті 14 ПК України фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Так, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та/або послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 ПК України (підпункти «а» та «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.185 та підпункту 14.1.191 пункту 14.2 статті 14 ПК України постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Постачання товарів - це будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Отже, оскільки операція з надання платником ПДВ поворотної/безповоротної фінансової допомоги не підпадає під визначення операцій з постачання товарів/послуг, така операція не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Дослідивши матеріали справи, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Договору фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ у Розділі 9 зазначено реквізити сторін, зокрема, банківські рахунки Позикодавця та Позичальника. Додатковим договором № 1 до Договору №1808-2701/П-КОМ фінансової допомоги від 27.08.2018 року Сторонами за взаємною згодою вирішено внести зміни до реквізитів Сторін, викладених в Розділі 9 Договору, шляхом викладення, зокрема, реквізитів Позичальника ТОВ «УПК Коммерц» у наступній редакції: «Банківські рахунки: НОМЕР_1 в ПАТ «УКРГАЗБАНК», м. Київ, МФО 320478, або п/р НОМЕР_2 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851».

З долученої до матеріалів справи Довідки ПАТ «УКРГАЗБАНК» від 22.03.2019 року №5-71/836/2019, наданої ТОВ «УПК Коммерц», встановлено, що в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320487, ТОВ «УПК Коммерц», , відкрито, зокрема, поточний рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті.

Так, згідно із змістом цієї Довідки, за період з 01.08.2018 року по 30.09.2018 року банком зафіксовано надходження грошових коштів на рахунок ТОВ «УКП Коммерц» від ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд», , у розмірі 15 000 000,00 грн. за призначенням платежу: згідно з Генеральним договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ.

Зазначене підтверджується й Актом перевірки (стор.19), зокрема, ГУ ДФС у м. Києві також встановлено та не заперечується надходження на рахунок ТОВ «УКП Коммерц» у АТ «ПУМБ» від ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд», грошових коштів у розмірі 44 421 000,00 грн. за призначенням платежу: згідно з Генеральним договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ.

Всього на зазначені рахунки позивача від контрагента ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» у спірний період надійшли грошові кошти у сумі 59 421 600,00 грн.

Зокрема, направлення грошових коштів на виконання умов Договору фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ підтверджується листами ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» від 03.09.2018 року та від 24.09.2018 року.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV (із змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12. 1998 року №566, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечено отримання інформації на паперовому носії.

Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18.06.2003 року № 254 (далі також - Положення № 254), визначено перелік первинних документів, які складаються банками залежно від виду операції, та їх обов`язкові реквізити.

Залежно від виду операції первинні документи банку (паперові та електронні) поділяють на касові, які підтверджують здійснення операцій з готівкою, та меморіальні, що використовуються для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій.

До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з І розрахунково-касового обслуговування, належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні Інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Таким чином, суд погоджується із твердженням відповідача у Акті перевірки, що виписки банку по взаємовідносинах ТОВ «УПК Коммерц» з «Торгово-інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» є первинними документами.

Разом з тим, щодо реквізиту платіжних доручень «Призначення платежу», суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 17.1 статті 17 Закону України від 05.04.2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Пунктом 1.30 статті 1 цього Закону визначено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 7 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 року № 679-XIV (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/89/76 (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції платники та стягувачі оформляють доручення/розпорядження про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів, форма та порядок оформлення яких визначаються цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 2.29 зазначеної Інструкції (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі. Для цього платникові необхідно подати до банку, що його обслуговує, документ на відкликання (пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Таке відкликання здійснюється у порядку, визначеному внутрішніми правилами банку, і виключно у повній сумі.

При цьому, згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність установленим вимогам лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного висновується, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику, у даному випадку ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд», окрім того, до списання грошових коштів з рахунку платник наділений правом змінити реквізит «Призначення платежу» шляхом відкликання платіжного доручення.

Водночас, згідно пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у випадку, якщо грошові кошти вже були списані з рахунку платника та зараховані на рахунок отримувача, переказ набуває статусу завершеного. Тобто, з моменту перерахування грошових коштів на рахунок отримувача обов`язок банку з виконання доручення платника вважається виконаним. Внесення змін до призначення платежу такого платіжного доручення є неможливим. Питання уточнення інформації, вказаної у реквізиті «Призначення платежу» виконаного платіжного доручення вирішується сторонами у порядку, узгодженому між ними, без участі банку.

Зазначена позиція міститься у листі Національного банку України від 09.06.2011 року №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу», яким встановлено, що після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті «Призначення платежу», вирішується між сторонами без участі банку.

Так, Верховний Суд у постанові від 19.06.2018 року у справі №809/34/17 дійшов висновку про те, що економічний зміст тієї чи іншої господарської операції визначається платниками податків самостійно та на власний розсуд, а не - контролюючим органом. Отже, платник не позбавлений законодавцем права на обрання шляхів здійснення своєї господарської діяльності у межах цивільного законодавства.

Визначальним у змісті наведених законодавчих норм, якими регулюються правильність заповнення платіжного доручення, є те, що вони регулюють правовідносини між банком та платником, у той час, як зміна волевиявлення у розпорядженні коштами є господарськими правовідносинами та визначається цивільно-правовими угодами, укладеними між сторонами.

Таким чином, в даному випадку підтвердження факту перерахунку спірної суми коштів у розмірі 59 421 600, 00 грн. можливе шляхом з`ясування та дослідження практичного ходу реалізації ТОВ «УПК Коммерц» та ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» підпунктів 1.2 та 1.3 пункту 1 Договором фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що в Акті перевірки (стор. 25) ГУ ДФС у м. Києві зазначено: «Виходячи з вищенаведеного, остаточні висновки щодо перерахування грошових коштів ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» на розрахункові рахунки ТОВ «УПК Коммерц» були здійснені підприємством ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» в рамках Генерального договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ чи Договору фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ будуть здійснені після отримання відповіді від ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» на запит ГУ ДФС у м. Києві від 10.04.2019 року №67459/10/26-15-14-02-05».

Разом з тим, доказів надання ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» відповіді на зазначений запит ГУ ДФС у м. Києві під час спірної перевірки Акт перевірки не містить, як і не надано таких доказів суду, в той час, як документи та інформацію, надану ТОВ «УПК Коммерц» щодо зарахування спірних коштів на рахунок позивача на виконання вимог Договору фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ відповідачем належним чином не оцінено.

В той же час, відповідачем самостійно, без належного обґрунтування, віднесено вказані обставини до порушення позивачем пункту 185. 1 статті 185 ПК України.

Згідно з підпунктом 165.1.31. пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Так, правову природу поворотної фінансової допомоги, визначеної підпунктом 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, як суму коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Тобто, хоча формально сума коштів поворотної фінансової допомоги і є виплатою за цивільно-правовою угодою, однак податкове законодавство виключає підстави для її включення до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, а відповідно і нарахування з такої суми визначених законом сум податків.

Таким чином, під час розгляду справи надано ряд належних та допустимих доказів, які дозволяють суду прийти до переконання про те, що перераховані ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» згідно з платіжними дорученнями №572, №567, №570, №569, №612, №619, №613, №614, №617, №618, №611, №620, №610, №621, №609, №622, №636, №637, №635, №634, №638, №691, №692, №693, №687, №689, №690, №688, №711, №712, №708, №709, №710, №707, №706, №754, №755, №746, №747, №748, №749, №752, №753, №750, №751, №771, №770, №769, №768, №767, №766, №845, №848, №847, №846, №844, №869, №861, №860, №859, №862, №863 кошти у сумі 59 421 600,00 грн. є поворотною фінансовою допомогою, хоча спершу, згідно з реквізиту «Призначення платежу», такі кошти і визначались як оплата за надані послуги на підставі Генерального договору купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ.

Зокрема, направивши на адресу позивача відповідні Листи від 03.09.2018 року та від 24.09.2018 року, ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» реалізувало право на обрання власного шляху здійснення своєї господарської діяльності у межах цивільного законодавства. При цьому, слід зазначити, що такий спосіб є єдино можливим способом врегулювання щодо остаточної визначеності призначення платіжних розрахунків за умови завершення здійснення процедури грошового переказу банком.

Окрім того, такий спосіб повністю узгоджується як з приписами Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, так і зі змістом листа Національного Банку України від 09.06.2011 року №25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу».

Вищевикладене спростовує твердження представника відповідача щодо можливості зміни призначення платежу або ж його відкликання і, як наслідок, необхідності зарахування коштів поворотної фінансової допомоги в якості оплати за надані послуги з постачання нафтопродуктів.

До того ж, відповідачем не спростовано доказів, наданих позивачем як суду так і до спірної перевірки, що волевиявлення ТОВ «Торгово-Інвестиційна фірма НК АВА-Трейд» на зміну цільового призначення платежів не обумовлювалося жодною іншою, ніж надання поворотної фінансової допомоги метою, виконувалося у відповідності до положень Договору фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ та мало кінцевим наслідком повернення такої допомоги у повному розмірі у межах строків визначених вищевказаною угодою.

Отже, враховуючи докази, долучені позивачем до матеріалів справи, та предмет Договору про фінансову допомогу від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ, наявні підстави вважати обґрунтованими доводи позивача щодо здійснення контрагентом оплати коштів у розмірі 59 421 599,77 грн. за Договором фінансової допомоги від 27.08.2018 року №1808-2701/П-КОМ як поворотної фінансової допомоги, що не спростовано відповідачем, висновки якого щодо віднесення відповідачем цих коштів до операцій з постачання товару за Генеральним договором купівлі-продажу нафтопродуктів від 01.08.2018 року №1808-1601/ГА-КОМ та обов`язку позивача виконувати вимоги пункту 201.1. статті 201 ПК України щодо вказаних операцій в межах спірної перевірки є безпідставними, зокрема, у зв`язку із їх передчасністю.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини в призмі аналізу положень податкового законодавства України, свідчать про протиправність податкових повідомлень-рішень від 27.05.2019 року №2 форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 1 833 976,00 грн. (основне зобов`язання 1 467 181,00 грн. і 366 795,00 грн. штраф) та №2 форми «ПН» про встановлення відсутності складання та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 9 903 600,00 грн., у зв`язку з чим застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 4 951 800,00 грн., з огляду на що, підлягають скасуванню, а позовні вимоги - задоволенню в повному обсязі з підстав, викладених позивачем у позовній заяві.

Щодо інших доводів позивача, суд першої інстанції вірно зазначив таке.

У письмових поясненнях від 06.07.2020 року позивачем повідомлено суд про те, що прийняті ГУ ДФС у м. Києві податкові повідомлення-рішення від 27.05.2019 року №2 та №2 оскаржені ТОВ «УПК Коммерц» до Державної фіскальної служби України, разом з тим, у встановлений пунктом 56.9 статті 56 Податкового кодексу України строк, рішення за наслідками розгляду скарги позивача останньому не надійшло, внаслідок чого позивач дійшов висновку про задоволення скарги в повному обсязі.

Відповідно до пункту 56.8. статті 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно з абзацами 1, 3 пункту 56.9. статті 56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Разом з тим, з відомостей інтегрованої картки платника податків ТОВ «УПК Коммерц» позивачем встановлено наявність інформації по донарахуванню позивачу сум фінансових санкцій, зазначених у податкових повідомленнях-рішеннях після 08.08.2019 року (дати продовження строку розгляду скарги рішення ДФС України від 01.07.2019 року №29669/6198-99-11-04-02-25).

Так, в ході розгляду справи, встановлено, що рішенням Державної фіскальної служби України від 08.08.2019 року №38209/6/99-99-11-01-02-25 податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 27.05.2019 року №2 та №2 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково співпадає з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).

Зокрема, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51).

Так, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73).

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58).

Тобто, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

Таким чином, в даному випадку рішення контролюючого органу - Державної фіскальної служби України, є рішенням (індивідуальним актом) суб`єкта владних повноважень, яке порушує права позивача у розумінні положень статей 4, 5, 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.02.2020 року у справі №200/9042/19-а.

Отже, така підстава, як визнання скасованими податкових повідомлень-рішень в силу пункту 56.9 ПК України, не підлягає оцінці судом в межах оскарження позивачем безпосередньо податкових повідомлень-рішень.

Крім того, вказані позивачем у письмових поясненнях обґрунтування підстав для скасування податкових повідомлень-рішень на підставі пункту 56.9 статті 56 ПК України не заявлялися позивачем в якості підстав позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведене в сукупності, а також докази, що містяться в матеріалах справи, дозволяють дійти висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 06 липня 2021 року.