Справа № 263/12458/20
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/263/37/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючої судді Хараджа Н.В., при секретарі Зарудній А.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполь адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління ДМС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління ДМС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням головного спеціаліста Маріупольського міжрайонного відділу міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС України в Донецькій області Кошарною Т.А. від 01.10.2020 № 5, вирішено примусово повернути за межі України до країни походження або третьої країни гр. Республіки Молдова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано покинути територію України у термін до 30.10.2020. Цим же рішенням громадянину Республіки Молдова ОСОБА_3 заборонено подальший в`їзд в Україну строком на 3 роки. Посилання у рішенні на факт притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП є передчасним, оскільки дана постанова оскаржується до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області і на дату прийняття оскаржуваного рішення ще не набрала чинності, тому не може вважатися такою, що має преюдиційне значення для ухвалення будь-яких рішень щодо тих фактів які нею встановлені. Посилання у рішенні на п.1 ч.1 ст.13, ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме «в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку» є хибним. Гр. Республіки Молдова ОСОБА_3 на території України не притягався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не порушував громадський порядок та веде порядний спосіб життя, не загрожував територіальній цілісності отже не може загрожувати національній безпеці України або охороні громадського порядку, має двох неповнолітніх дітей від цивільної дружини, яка є громадянкою України, батьківство дітей наразі встановлюється у судовому порядку. Також при вирішенні питання про примусове повернення слід обов`язково з`ясувати наявність обставин, чи є фінансова можливість у іноземця та чи відсутні фактори, які б загрожували життю та здоров`ю іноземця. На тепер в Україні діють карантинні міри у зв`язку із епідемією в Україні. У зв`язку з чим просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення головного спеціаліста Маріупольського міжрайонного відділу міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС України в Донецькій області Кошарної Т.А. № 5 від 01.10.2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати дії ГУ ДМС України в Донецькій області незаконними та такими, що суперечать діючому законодавству України та порушують права іноземців; зобов`язати ГУ ДМС України в Донецькій області надіслати до прикордонної служби України лист про скасування заборони в`їзду терміном на 3 роки громадянину Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 12.10.2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за привалами спрощеного позовного провадження.

19.10.2020 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного.01.10.2020 року співробітниками Маріупольського міжрайонного відділу контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС в Донецькій області спільно зі співробітниками УБЗПТЛ ГУНП України в Донецькій області за інформацією Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях було встановлено гр. Республіки Молдова ОСОБА_3 , який з його слів 12.06.2018 року прибув на територію України пішки через КПП «Могилів-Подільський». У 2019 році загубив свій паспорт громадянина Республіки Молдова для виїзду за кордон. До Консульської установи на території України з приводу оформлення нового паспорту гр. Республіки Молдова для виїзду за кордон не звертався, в якості документа, що посвідчує особу надав посвідчення водія, видане уповноваженим органом Республіки Вірменія 14.12.2015, строком дії до 14.12.2025 року, на своє ім`я. починаючи з 10.09.2018 знаходиться на території України незаконно. У встановленому законом порядку дозвіл на імміграцію або посвідку на тимчасове проживання в Україні не оформлював. 01.10.2020 щодо ОСОБА_4 працівниками Маріупольського МРВ МКАП ГУ ДМС в Донецькій області був складений адміністративний протокол ПР МДО № 000565 відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП. За результатами даних матеріалів було винесено постанову ПН МДО № 000564 з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. натепер зазначений штраф ОСОБА_5 сплачено. З метою забезпечення вимог законодавства України на підставі положень п.1 ч.1 ст.13, ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Маріупольським МРВ МКАП ГУ ДМС в Донецькій області було винесено цілком законне рішення №5, в якому вирішено: примусово повернути за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України у термін до 30.10.2020; заборонити громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ,подальший в`їзд в Україну на 3 (три) роки; про прийняті заходи повідомити прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 протягом 24 годин. Таким чином, незаконне перебування іноземців на території України є посяганням на законодавчо встановлену систему відносин, що суперечить забезпеченню нормальної діяльності державних установ, і що у сукупності факторів є порушенням громадського порядку та підпадає під підстави за яких іноземцю заборонятися в`їзд на територію України, встановлений п.1 ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Законодавство України та судова практика не вимагає обов`язковості наявності притягнення іноземця до кримінальної чи адміністративної відповідальності для застосування до нього заборони в`їзду на територію України як факультативної санкції та превентивного заходу. 01.10.2020 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_3 було надано перекладача, який, зі слів позивача, від його імені написав пояснення на українській мові та ОСОБА_5 були підписані власноруч, зазначивши свою фамілію українською мовою. При складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, від послуг адвоката відмовився, про що свідчить його особистий підпис. Недовіру перекладачу Чеботар О. не висловлював. До правоохоронних органів з приводу тиску на нього зі сторони перекладача та працівників міграційної служби не звертався, отже доводи ОСОБА_3 щодо тиску на нього є неправдиві, оскільки позивачем не надано жодного доказу в підтвердження таких обставин. В своїй позовній заяві ОСОБА_3 вказує про наявність двох неповнолітніх дітей від цивільної дружини громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але ніяких доказів перебування у шлюбі та батьківства не було надано, а ні до підрозділу ДМС, а ні до позовної заяви, тому не можуть бути враховані при винесенні рішення суду. Отже, виходячи з вищевикладеного рішення Маріупольського МРВ МКАП ГУ ДМС в Донецькій області від 01.10.2020 № 5 про примусове повернення до країни походження гр. Республіки Молдова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке супроводжується забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на 3 роки, винесене через те, що дії позивача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, повноваження використовуються з метою, з якою це повноваження надано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто обґрунтовано, неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представник позивача наполягала за задоволенні позову з огляду на наступне. ГУ ДМС України в Донецькій області, приймаючи рішення про примусове повернення іноземців або особи без громадянства до країни походження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на території України. Гр. Республіки Молдова ОСОБА_3 на території України не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не порушував громадський порядок та веде порядний спосіб життя, не загрожував територіальній цілісності отже не може загрожувати національній безпеці України або охороні громадського порядку. Отже, дане рішення винесене з порушенням норм діючого законодавства України та з перевищенням посадовий обов`язків. Порушений позивачем законодавчо визначений порядок перебування на території України є достатньою підставою для застосування заходів у вигляді примусового повернення у країну походження та у спірних правовідносинах є необхідним і достатнім засобом реагування відповідача на вказане правопорушення, без необхідності заборони в`їзду в Україну терміном на 3 роки. Якщо у іноземця відсутні підстави для порушення даної норми (неповнолітні діти, які мають громадянство України, або відсутність документів для перетину державного кордону з Україною).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.01.2021 року зупинено провадження у справі № 263/12458/20 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДМС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення до набрання законної сили рішення у справі № 263/12457/20 за позовом ОСОБА_3 до ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Зупинено дію рішення ГУ ДМС України в Донецькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця та особи без громадянства громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про заборону громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальшого в`їзду в Україну строком на 3 роки - №5 від 01.10.2020 до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.06.2021 року поновлення провадження.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали.

У судове засідання представник відповідача не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволенні позову заперечувала у повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.п. 1,2,3 Положення про Державну міграційної служби затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями ДМС є: 1) реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів; 2) внесення на розгляд Міністра внутрішніх справ пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до пп. 9 п. 4 Положення, ДМС відповідно до покладених на неї завдань: приймає рішення про продовження (скорочення) строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, про добровільне повернення або примусове повернення іноземців та осіб без громадянства до країн їх громадянської належності або країн походження, звертається до судів з позовами про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з примусовим видворенням іноземців та осіб без громадянства з України;

Судом було встановлено, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серія ПР МДО 000565 від 01.10.2020 гр Республіки Молдова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приїхав на територію України 12.06.2018 через КПП «Могилів-Подільський» пішки. У 2019 році паспарт гр.. Республіки Молдова було втрачено в м. Дніпро при невідомих обставинах. Увесь час проживав у гр. України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . З 10.09.2018 року знаходиться на території України незаконно. Проживання без документів на право проживання в Україні, ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Місце скоєння правопорушення м. Маріуполь , за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серія ПН МДО № 000564 гр. Республіка Молдова ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Дана постанова була оскаржена у судовому порядку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ГУ ДМС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 29 березня 2021 року було залишено без змін.

Рішенням головного спеціаліста Маріупольського міжрайонного відділу міграційного контролю та адміністративного провадження ГУ ДМС України в Донецькій області Кошарної Т.А. № 5 від 01.10.2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдови ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . було вирішено:примусово повернути за межі України до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 , ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати його покинути територію України у термін до 30.10.2020; заборонити громадянину Республіки Молдова ОСОБА_2 , ( ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 ,подальший в`їзд в Україну на 3 (три) роки; про прийняті заходи повідомити прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 1 протягом 24 годин.

На підтвердження наявності у позивача неповнолітніх дітей та цивільної дружини суду було надано фотокопії фотокарток з зображенням позивача, його цивільної дружини ОСОБА_7 та двох дітей, а також свідоцтва про народження дітей та паспор, без підтвердження батьківства позивача відносно даних дітей та перебування у офіційно зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_7 .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Підставою для винесення рішення про повернення громадянина до країни походження, слугує постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП., яка була оскаржена в судовому порядку та скасована не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку, або боротьби з організованою злочинністю; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, митних та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в`їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду;

За наявності підстав, зазначених в абзацах другому, сьомому і восьмому частини першої цієї статті, відомості про іноземця або особу без громадянства вносяться до бази даних осіб, яким згідно із законодавством України не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону, або уповноваженим підрозділом Національної поліції України. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Як зазначалося вище гр. Республіки Молдови ОСОБА_3 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП, дана постанова була оскаржена та не скасована, на час розгляду справи відомості щодо виконання даної постанови у суду відсутні.

Згідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Статтею 31 Закону визначено перелік обставин, за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до якої іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань.

Згідно ст.. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження. Біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країн, де вони можуть зазнати катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання або з яких вони можуть бути вислані або примусово повернуті до країн, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Порядок звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту визначений ст.. 5 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», відповідно до якого, особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. У разі якщо така особа під час незаконного перетинання державного кордону України звернулася із зазначеною заявою до посадової особи Державної прикордонної служби України, вона зобов`язана надати цій посадовій особі пояснення про причини незаконного перетинання державного кордону України. У разі відсутності у такої особи документів, що посвідчують її особу, або якщо такі документи є фальшивими, вона повинна повідомити в поясненні про цю обставину, а також викласти причини зазначених обставин. Під час надання пояснень особою, яка не володіє українською або російською мовами, орган Державної прикордонної служби України повинен забезпечити перекладача з мови, якою така особа може спілкуватися. Після надання пояснень особа, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, повинна бути протягом 24 годин передана посадовими особами Державної прикордонної служби України представнику центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту.

З аналізу вищенаведених норм можна зробити висновок, що особа не може бути примусово повернутою або висланою до країни походження за наявності тієї обставини, що особа, яка перетнула державний кордон України, звернулась до відповідного органу ДМС з заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, лише після подачі даної заяви, відносини, між особою, яка потребує додаткового захисту або біженцем та ДМС будуть регулюватися міжнародно - правовими договорами в сфері питань, які регулюють питання біженців.

За таких обставин, оскільки позивач не зверталась до Державної міграційної служби України з заявою про надання їй статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, обставин, які вказані в ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та унеможливлюють примусове видворення за межі території України не встановлено. Також не встановлено обставин, відповідно до яких на позивача поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до п. 11 розділу І Інструкції, у разі звернення іноземця під час його перебування в ПТПІ із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, він продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення.

Посилання позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та стороною позивача не надано інформації, яка давала підстави вважати, що в країні походження існують обставини, які б впливали на рішення щодо примусового видворення позивача за межі України.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги, що гр. Республіка Молдова ОСОБА_3 , грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, обставин, які б унеможливлювали видворення позивача за межі країни судом та скасування заборони в`їзду в Україну не встановлено, за таких обставин суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в частині. Враховуючи, що дві інші позовні вимоги є похідними від першої, у задоволенні якої було відмовлено, то й в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 373 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 26, 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління ДМС України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове видворення - відмовити

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В.Хараджа