Справа № 540/1138/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1138/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Хом`якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за участю представника відповідача Бондар І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фермерського гоподарства "Стімул-73" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги,

встановив:

Фермерське господарство "Стімул-73" ( далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Ар Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить :

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 25.09.2020 року за № 003870506 про застосування 500000 грн. штрафу,

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за № 34235-13 від 10 грудня 2020 року про опис майна у податкову заставу,

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за формою "Ю" № 34235-13 від 10 грудня 2020 року.,

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що штрафна санкція за зберігання суб`єктом господарювання палива без наявності ліцензії застосовується при доведенні та наданні відповідачем доказів зберігання ФГ "Стімул-73" палива. Позивач не заперечує факт відсутності у нього ліцензії на зберігання палива станом на момент придбання палива, ліцензія була отримана 08.09.2020. Згідно акту (довідка) фактичної перевірки від 04.09.2020 року за № 0351/21/22/РРО/21282072 санкцію застосовано за придбання позивачем палива без відповідної ліцензії на зберігання палива, при цьому в акті взагалі не зазначено, де саме придбане паливо зберігалось. Тобто, акт фактичної перевірки від 04.09.2020 року за № 0351/21/22/РРО/21282072 не містить опис встановленого порушення, відсутні докази його вчинення. Ревізори обмежились лише описом факту придбання ФГ "Стімул-73" пального, не встановивши факт його зберігання, місце зберігання, наявні на час перевірки залишки та порядок його використання, при ньому ревізори щодо факту зберігання пального обмежились лише поясненнями бухгалтера позивача (з яких неможливо конкретно щось встановити), що взагалі не може братися до уваги за відсутності прямих та належних доказів вчинення позивачем порушення, тобто зберігання позивачем палива без наявності ліцензії.

Позивач категорично заперечує факт його зберігання як на момент придбання, так і на момент проведення перевірки, оскільки пальне було відразу ж використане у господарській діяльності позивача - для заправки сільськогосподарської техніки, а заправка проводилась безпосередньо із бензовозу. Позивач наголошує на тому, що не зберігав пальне на території підприємства, а має залучені у господарській діяльності транспортні засоби, в паливні баки яких зразу після закупівлі заливалось пальне. Відповідач не встановив і не послався в акті перевірки на жодний належний доказ, який би підтверджував факт зберігання позивачем пального станом на момент його придбання або наявності залишків такого пального на час проведення перевірки. Під час перевірки ревізорами інвентаризація не проводилась, не витребувались відомості щодо обліку пального, інформацію щодо залишків пального згідно бухгалтерського обліку. Оскільки податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу були прийняті на підставі податкового повідомлення-рішення, то позивач вважає їх також протиправними. Відповідно до наказу відповідача від 03.09.2020 року за № 688 перевірка позивача призначена тривалістю 10 діб, то при таких обставинах на визначений період проведення перевірки, у позивача була відповідна ліцензія на зберігання палива.

Ухвалою від 05.07.2021 відкрито спрощене провадження у справі. Призначено розгляд справи на 26.05.2021 на 10 год. 00 хвилин.

Ухвалою від 26.05.2021 відкладено розгляд справи на 30.06.2021 у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншому судовому засіданні.

25.05.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що в ході проведення фактичної перевірки встановлено факт придбання у травні-липні 2020 року суб`єктом господарювання пального для потреб власного споживання без наявної ліцензії за місцем розташування місць зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим порушено ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", у зв`язку з чим до відповідача застосовано штрафні санкції у розмірі 500 000 грн. Бухгалтер господарства ОСОБА_1 при проведені перевірки надала письмові пояснення про те, що придбане пальне зберігалось за адресою АДРЕСА_1 , в ємностях до 10 куб.м, та у бензовозі, паливо використовувалось для подальшої заправки транспортних засобів під час сільськогосподарських робіт . Акт перевірки, в якому були зазначені аналогічні відомості, підписаний керівником господарства без зауважень.

30.06.2021 в судове засідання прибув представник відповідача, представник позивача не прибув, про причини неприбуття не повідомив. В судовому засіданні оголошена перерва до 02.07.2021.

02.07.2021 до суду прибув представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову повністю. Представник позивача не прибув, хоч був своєчасно повідомлений про день і час розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, а представник відповідача наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних в ній доказів.

Доповівши зміст позовних вимоги, заслухавши пояснення представника відповідача, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Фермерське господарство "Стімул-73" є юридичною особою, засновниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , місцезнаходження АДРЕСА_2 .

На підставі наказу "Про проведення фактичної перевірки ФГ "Стімул-73"" №688 від 03.09.2020 та направлень на перевірку, у відповідності до приписів ПК України та Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального" ревізорами-інспекторами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено фактичну перевірку ФГ "Стімул-73" за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності керівника ОСОБА_2 та бухгалтера ОСОБА_1 .

За наслідками зазначеної перевірки головними державними ревізорами-інспекторами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального від 04.09.2020, в якому зазначено, що відповідно до бази даних ГУ ДПС у Херсонській області, АРК Крим та м. Севастополі встановлено факти придбання палива ФГ "Стімул-73" без придбання відповідної ліцензії на зберігання палива, а саме придбання відповідно до акцизних накладних: № 182 від 20.05.2020 року - важкі дестиляти (газойлі), маса пального - 8296,58 кг, обсяг пального - 10063,7л; № 274 від 02.07.2020 року - важкі дестиляти (газойлі), маса пального - 6004,65кг, обсяг пального - 7283,66л; № 240 від 16.06.2020 року - важкі дестиляти (газойлі), маса пального - 6085,85кг, обсяг пального - 7260,62л; № 258 від 24.06.2020 року - важкі дестиляти (газойлі), маса пального - 9818,23кг, обсяг пального - 11909,55л; -№ 330 від 15.07.2020 року - важкі дестиляти (газойлі), маса пального - 7407,75кг обсяг пального - 8955,22л . Постачальниками вказаного пального є ПП "І-Сіда" (код 38481151) та ТОВ "Содар- Юг" (код 41295899). Відповідно до письмових пояснень бухгалтера, доданих до акту перевірки, зазначене пальне використовується для потреб ФГ "Стімул-73" та зберігається за адресою: Херсонська область, Чаплинський район, с. Григорівка, вул. Ушакова, 29А. Згідно пояснень бухгалтера, зазначене пальне зберігається в ємностях до 10 куб.м та бензовозі для подальшої заправки транспортних засобів під час сільськогосподарських робіт. Ліцензії на право зберігання пального та використання для власних потреб інспекторам не було надано. Бухгалтер зазначила, що прийнята на посаду в липні 2020 року, не звернула уваги на відсутність ліцензії на зберігання пального через проведення сільгоспробіт.

Фахівцями ГУ ДПС констатовано порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме зберігання пального без наявності ліцензії на зберігання пального , за яке передбачена відповідальність за абз. 1 п. 121, ст. 121 ПК України та ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального". Відповідно до частин 1-3 статті 17 Закону №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 грн.

25.09.2020 року ГУДПС в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі прийнято податкове повідомлення - рішення № 003870506, відповідно до якого до ФГ "Стімул-73" застосовано штрафні санкції у розмірі 500000 грн. Також відповідачем 10.12.2020 року прийнято рішення за № 34235-13 про опис майна у податкову заставу та сформовано податкову вимогу від 10.12.2020 за № 34235-13 про сплату податкового боргу всього в розмірі 500000 грн. за платежем штрафні (фінансові) санкції (штрафи). Відповідно до пп. 14.1.153 ст. 14 Податкового кодексу, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу. Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку про наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення фактичних перевірок врегульований ст. 80 Податкового кодексу України. Так, відповідно до п. 80.1. ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Згідно з пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копію наказу про проведення перевірки, службових посвідчень.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що фактична перевірка була проведена в присутності керівника ФГ, який ознайомився з направленнями на перевірки, про що свідчить його підпис в направленнях, також документально підтверджено присутність бухгалтера ОСОБА_1 , яка також дала письмові пояснення до акту перевірки. Уповноважені особи контролюючого органу допущені до перевірки без зауважень. Акт перевірки підписаний директором та бухгалтером ФГ.

Головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_5 , допитаний судовому засіданні 30.06.2021 як свідок, підтвердив, що інформацію про придбання позивачем палива було отримано з інформаційної бази ГУ ДПС у Херсонській області. На територію господарства, на якій знаходились сільгосптехніка, їх не допустила охорона, за домовленістю з керівництвом зустріч відбулась на АЗС, куди приїхали директор та бухгалтер господарства, яких було ознайомлено з документами про перевірку, та складений акт перевірки. Керівництво повідомило перевіряючих, що в господарстві є ємність до 10 куб.м, та бензовоз. Ніяких документів про наявність сільгосптехніки або інших транспортних засобів ревізорам не було надано ні при проведенні перевірки, ні після.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій під час здійснення фактичної перевірки.

Щодо встановленого при проведенні перевірки порушення, а саме: зберігання пального (дизельного палива) без ліцензії суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом пального на території України, регламентовані Законом «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР. 23 листопада 2018 року Законом України №2628-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" внесено зміни до Закону №481/95-ВР, якими, зокрема, запроваджено ліцензування роздрібної торгівлі пальним, які набрали чинності з 01.07.2019 року.

Відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно.

Відповідно до ст. 1 цього Закону, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Статтею 3 Закону № 481/95-ВР передбачено порядок видачі, призупинення, анулювання ліцензій на виробництво спирту етилового, коньячного і плодового та зернового дистиляту, спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового, дистиляту виноградного спиртового, спирту-сирцю плодового, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального.

Відповідно до ст. 1 Закону № 481 зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик. Місцем зберігання пального є місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Згідно з ч.8 ст.15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Суб`єкт господарювання має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії (частина шістнадцята ст. 15 Закону № 481).

Згідно з частиною дев`ятнадцятою ст. 15 Закону № 481 ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо- технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Поряд з цим, ч.21 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Відповідно до пункту 14.1.6 статті 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу.

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

Підпунктом 14.1.6-1 п.14.1 ст. 14 ПКУ зазначається, що акцизний склад пересувний - це транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним підпунктом "а" пункту 2 частини другої статті 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу.

Не є акцизним складом пересувним:

- транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

- паливний бак транспортного засобу.

Отже, з викладеного виходить, що суб`єкту господарювання, який використовує транспортний засіб - паливозаправник (бензовоз) з метою доставки та/або зберігання пального також має отримати ліцензію на зберігання пального на місце (територію), де знаходиться паливозаправник (бензовоз), як ємність, що використовується для зберігання пального відповідно до вимог Закону № 481.

Частинами 1-3 ст. 17 Закону №481/95 передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень. Зазначені зміни щодо відповідальності набирали чинності з 1 липня 2019 року. Статтею 18 Закону №481 (в редакції Закону N 391-IX від 18.12.2019) передбачено, що тимчасово до 31 березня 2020 року до суб`єктів господарювання не застосовується фінансова санкція, у разі зберігання пального без наявності відповідної ліцензії. Отже, з 01.04.2020 до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції за зберігання пального без відповідної ліцензії.

Твердження позивача про те, що пальне після придбання одразу заливалось до паливних баків сільськогосподарської техніки, а тому не зберігалось, не підтверджені документально, не надано і доказів використання пального для проведення сільгоспробіт. Протягом 20.05.2020 - 15.07.2020 позивач придбавав паливо у великих обсягах, факт придбання ним не заперечується та підтверджено накладними, товарно-транспортними накладними, листами ПП "І-СІДА" та ТОВ "Содар-Юг", доставка палива здійснювалась сторонніми перевізниками ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 . З транспортного засобу-бензовозу заборонено заправляти паливні баки транспортних засобів приписами Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 №281/171/578/155, наказу Державного комітету України з промислової безпеки охорони праці та гірничого нагляду "Про затвердження Правил безпеки праці під час роботи з пально-мастильними матеріалами та спецрідинами" від 19.09.2008 №205. Відвантаження пального з автоцистерни відбувається безпосередньо в спеціальні резервуари.

Позивач не звітував до податкового органу за формою 20-ОПП, про наявність у нього власної або орендованої техніки, складу для зберігання пального.

Суд вважає, що в силу приписів ст. 85 Податкового кодексу України, позивач, як платник податків, зобов`язаний надати посадовим (службовим ) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Крім того, позивач мав право подати заперечення, пояснення та документи і після оформлення акту перевірки протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акту перевірки ( п. 86.7 ст. 86 ПКУ).

Позивач не подав ні відповідачу, ні суду доказів того, куди було використане пальне, яке придбавалось в травні-липні 2020 року.

Що стосується не проведення ревізорами інвентаризації залишків палива, то така інвентаризація проводиться при документальній перевірці, тоді як мала місце фактична перевірка.

Також суд вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що отримав ліцензію на зберігання пального 08.09.2020, тобто до терміну закінчення перевірки. Фактична перевірка оформлена актом від 04.09.2020, і станом на день перевірки позивач ще не мав відповідної ліцензії. Зворотної сили ліцензія не має.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість. В адміністративному судочинстві діє принцип офіційності, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі. Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкова інформація, яка містилась в реєстрі акцизних накладних, свідчила про придбання позивачем значного обсягу пального, це підтверджується й актом перевірки, письмовим пояснення бухгалтера господарства, накладними , товарно-транспортними накладними, а позивачем не надано суду доказів, які б спростовували наведені відповідачем обставини або свідчили про неправдивість зазначених обставин, позивачем не надано жодного доказу використання придбаного пального. Окремо суд акцентує на тому, що в межах спірних правовідносин позивач не заперечує та не спростовує факту придбання пального, його кількість, факт відсутності ліцензії на зберігання пального станом на 04.09.2020.

За таких обставин, суд вважає, що Головне управління ДПС в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі обґрунтовано прийшло до висновку, що у період з 20.05.2020 до моменту перевірки фермерським господарством здійснювалось зберігання пального в місці зберігання, на яке не була отримана ліцензія на право зберігання пального.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення №003870506 від 25.09.2020 є правомірним та скасуванню не підлягає, оскільки було прийнято в порядку , в межах повноважень та у спосіб , встановлені Конституцією України та Податковим кодексом України. Податковий орган, довів наявність порушення з боку платника податків, дотримуючись своїх власних процедур, а ФГ "Стимул -73", у свою чергу , не підтверджено факт відсутності порушень. Тому рішення про опис майна в податкову заставу та податкова вимога також є правомірними, оскільки мають похідний характер від податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного, позовна заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, суд приходить до висновку про відсутність підстав для присудження і всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити фермерському господарству "Стімул-73" в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08 липня 2021 р.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 111030800