Справа № 620/6240/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/6240/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУПФ України в Чернігівській області), у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи з 02.12.1981 по 21.02.1986 в Ніжинському міському побутовому комбінаті, та періоду роботи з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті;

- зобов`язати відповідача зарахувати йому до страхового стажу періоди роботи з 02.12.1981 по 21.02.1986 в Ніжинському міському побутовому комбінаті, та періоду роботи з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті та провести перерахунок пенсії з 14.04.2021.

Позов мотивовано тим, що відмова відповідача зарахувати до його страхового стажу спірних періодів роботи є необґрунтованою, оскільки надана ним трудова книжка підтверджує його роботу на вказаних підприємствах, не містить перекреслень, виправлень чи дописок.

Ухвалою судді від 14.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, у якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та зазначив, що період роботи на Ніжинському міському побутовому комбінаті не зарахований до страхового стажу, оскільки номер наказу про зарахування на роботу вписано іншими (чорними) чорнилами. Період роботи позивача на Ніжинському консервному комбінаті не зарахований, оскільки із вказаних у трудовій книжці записів не зрозуміло коли саме ОСОБА_1 було звільнено з роботи. Так, згідно запису №3 позивач прийнятий в «эл.карный участок учеником водителя эл.кар и эл.погрузчика». Згідно запису №4 позивача переведено «слесарем 3 разряда» підприємства КИП и А, проте відсутня печатка та штамп даної організації. Із запису №6 вбачається, що позивача переведно «слесарем КИП и А 4 разряда», згідно запису №7 звільнено за власним бажанням.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені у повному обсязі, враховуючи таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 14.04.2021 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зарахований відповідачем під час призначення пенсії страховий стаж позивача становить 31 рік 8 місяців 13 днів (врахований по 31.12.2020) (а.с. 10).

Після звернення до сервісного центру в місті Ніжині (відділ обслуговування громадян №9) позивач дізнався, що ГУПФУ в Чернігівській області до його страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 02.12.1981 по 21.02.1986 в Ніжинському міському побутовому комбінаті та з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із відповідною заявою та просив повідомити підстави неврахування стажу роботи в Ніжинському міському побутовому комбінаті (а.с. 6).

Листом від 18.05.2021 за №6535-6509/Ш-02/8-2500/21 ГУПФУ в Чернігівській області повідомило, що вказаний період роботи не зарахований до страхового стажу, оскільки наказ про зарахування на роботу в трудову книжку внесено іншими чорнилами (а.с. 7).

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування вищевказаних періодів роботи до страхового стажу протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Отже, із зазначеного вище вбачається, що страховий стаж, отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону №1058-IV.

Згідно вимог статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 (справа №235/805/17), від 06.12.2019 (справа №663/686/16-а), від 06.12.2019 (справа №500/1561/17) та від 05.12.2019 (справа №242/2536/16-а).

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 8-9) у період з 02.12.1981 по 21.02.1986 позивач працював в Ніжинському міському побутовому комбінаті, а з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті (звільнений за власним бажанням відповідно до наказу від 12.10.1988 №100). Суд звертає увагу, що трудова книжка позивача не містить перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували їх зміст, записи в ній виповнені послідовно та акуратно.

Разом з тим, обґрунтовуючи відмову ОСОБА_1 у зарахуванні до його страхового стажу вказаних вище періодів роботи, ГУПФУ в Чернігівській області зазначає, що: період роботи на Ніжинському міському побутовому комбінаті не зарахований до страхового стажу, оскільки номер наказу про зарахування на роботу вписано іншими (чорними) чорнилами, а період роботи на Ніжинському консервному комбінаті не зарахований оскільки із вказаних у трудовій книжці записів не зрозуміло коли саме ОСОБА_1 було звільнено з роботи (згідно запису №3 позивач прийнятий в «эл.карный участок учеником водителя эл.кар и эл.погрузчика», згідно запису №4 позивача переведено «слесарем 3 разряда» підприємства КИП и А, проте відсутня печатка та штамп даної організації. Із запису №6 вбачається, що позивача переведено «слесарем КИП и А 4 разряда», згідно запису №7 звільнено за власним бажанням).

Однак, із такою позицією відповідача суд не погоджується, враховуючи таке.

Щодо періоду роботи з позивача з 02.12.1981 по 21.02.1986 в Ніжинському міському побутовому комбінаті, суд зазначає таке.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок урегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із аналізу вказаних норм права судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд критично оцінює позицію відповідача у даній справі та зазначає, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для незарахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення його трудової книжки.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06.02.2018 (справа №677/277/17), від 17.07.2018 (справа №220/989/17), від 19.12.2019 (справа №307/541/17).

Крім того, відповідно до змісту Інструкції №58, вказаний нормативно-правовий акт дозволяє здійснювати заповнення трудової книжки, в тому числі, чорними чорнилами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що період роботи позивача в Ніжинському міському побутовому комбінаті 02.12.1981 по 21.02.1986 має бути зарахований до його страхового стажу, оскільки такий підтверджений записами у трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому вказану трудову книжку слід розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Щодо періоду роботи ОСОБА_1 з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті, суд зазначає таке.

Відповідно до змісту наданого ГУПФУ в Чернігівській області відзиву, всі обґрунтування відповідача щодо незарахування вказаного періоду до страхового стажу позивача фактично зводяться до того, що із записів у трудовій книжці неможливо встановити дату звільнення ОСОБА_1 із Ніжинського консервного комбінату, оскільки згідно запису №4 його переведено на посаду слюсаря на підприємство КИП и А, проте штамп та печатка даної організації відсутні.

Однак, вказані доводи суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що КИП и А не є підприємством (суб`єктом господарювання будь-якої форми власності). Так, відповідно до інформації, відображеної у вільній енциклопедії «Вікіпедія», «КИП и А контрольно-измерительные приборы и автоматика, обобщающее название всех средств измерений физических величин веществ, контрольно-измерительных приборов, используемых для автоматизации процессов и производств» (https://ru.wikipedia.org/wiki/%D0%9A%D0%98%D0%9F_%D0%B8_%D0%90).

Тобто, позивач працював на Ніжинському консервному комбінаті водієм, а надалі слюсарем КИП и А (контрольно-измерительных приборов и автоматики). Наведене підтверджується й іншими записами у трудовій книжці позивача, відповідно до яких він працював слюсарем КИП и А в різних організаціях.

Таким чином, період роботи позивача на Ніжинському консервному комбінаті з 10.06.1986 по 06.10.1988 має бути зарахований до його страхового стажу, оскільки такий підтверджений належним чином оформленими записами у трудовій книжці.

Суд, оцінюючи допустимість трудової книжки позивача як доказу в підтвердження його страхового стажу, враховує, що відповідач не навів жодного аргументу, який би вказував на невідповідність трудової книжки ОСОБА_1 чи записів у ній вимогам чинного законодавства.

Також суд наголошує, що частиною першою статті 3 Конституції України установлено, що саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Згідно з пунктом 71 вказаного рішення державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Водночас, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише у випадку якщо записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на момент їх внесення законодавства, то орган пенсійного фонду повинен вживати заходи з метою перевірки відповідних відомостей, а не покладати тягар негативних наслідків із необґрунтованих підстав на позивача.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд вважає протиправною відмову ГУПФУ в Чернігівській області щодо зарахування до загального страхового стажу роботи позивача вищевказаних спірних періодів роботи.

Частиною четвертою статті 45 Закону №1058-IV установлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідно до матеріалів справи, із заявою про врахування спірного періоду роботи ОСОБА_1 до ГУПФУ в Чернігівській області звернувся 12.04.2021. Пенсія позивачу призначена з 14.04.2021. Враховуючи наведене, суд вважає, що наявні правові підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, починаючи з 14.04.2021, зарахувавши при цьому до його страхового стажу спірні періоди роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 02.12.1981 по 21.02.1986 в Ніжинському міському побутовому комбінаті та з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 14.04.2021, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 02.12.1981 по 21.02.1986 в Ніжинському міському побутовому комбінаті та з 10.06.1986 по 06.10.1988 на Ніжинському консервному комбінаті.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 09.07.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14000).

Суддя С.В. Бородавкіна