Справа № 380/4678/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4678/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає в непроведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ, починаючи з 01 лютого 2011 року до 31 грудня 2015 року;

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що проходив службу в органах внутрішніх справ з 1995 до 2011 року. Наказом МВС України № 33 о/с від 18 січня 2011 року позивач звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за п. 65 «а», відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за віком). 3 01 лютого 2011 року позивач отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Львівській області. Вказує, що на момент призначення пенсії йому не було відомо, що його грошове забезпечення відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Львівського державного університету внутрішніх справ (далі ЛьвДУВС) нараховувалось із порушенням Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 року №499. Зазначає, що оскільки грошове забезпечення з лютого 2009 року до січня 2011 року йому нараховувалось із порушенням чинного законодавства, це призвело до зменшення заробітної плати позивача та, відповідно, розміру його пенсійного забезпечення. Для захисту своїх порушених прав, позивач звернувся до суду із позовом до ЛьвДУВС про визнання протиправною бездіяльності і стягнення коштів. За результатами розгляду адміністративної справи №813/6995/14 постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 р., залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 р. та Постановою колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 р., визнано неправомірними дії ЛьвДУВС, щодо недоплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , зобов`язано ЛьвДУВС здійснити донарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку в розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премії відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи у розмірі 26% від усіх видів нарахувань і виплатити суми донарахувань у розмірі 15333,57 грн та 180032,58 грн. відповідно, а загалом суму у розмірі 33366,15 грн.; зобов`язано ЛьвДУВС видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку в розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премії відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи у розмірі 26% від усіх видів нарахувань. Зазначає, що вказане рішення суду Львівським державним університетом внутрішніх справ виконано: здійснено донарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку в розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премію відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи у розмірі 26% від усіх видів нарахувань і виплачено суми донарахувань у розмірі 15333,57 грн та 180032,58 грн. відповідно, в загальному суму у розмірі 33366,15 грн. Також позивач повідомляє, що Львівським державним університетом внутрішніх справ видано позивачу довідку про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року для перерахування пенсії. Вказану довідку (оригінал) разом із заявою про перерахунок пенсії за 2011 -2015 роки на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року ОСОБА_1 подав до сектору із соціально-гуманітарних питань Міністерства внутрішніх справ України. Сектором із соціально-гуманітарних питань Міністерства внутрішніх справ України оригінал вказаної довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року надісланий до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 05.02.2021 р., про що позивача повідомлено листом, копію якого долучено до позовної заяви. Отже, оригінал довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року знаходиться за місцем зберігання пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). При цьому, тим же листом позивача повідомлено, що уповноваженим підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій в Міністерстві внутрішніх справ України визначено Департамент персоналу з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань цього Департаменту. Відтак, позивач скерував відповідну заяву про перерахунок пенсії до Департаменту персоналу з покладанням таких функцій на управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань. Проте відповіді досі не отримав. 25.02.2021 року позивач скерував заяву про перерахунок пенсії за 2011-2015 роки на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року до відділу із питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. На вказану заяву позивач отримав відповідь від 10.03.2021 року, в якій повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії посилаючись на те, що рішенням суду у справі № 813/6995/14 не покладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області жодних зобов`язань, тому підстав для проведення перерахунку на підставі поданих документів ліквідаційною комісією ГУМВС України немає. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною тому звернувся до суду.

Ухвалою від 02.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У поданому суду відзиві відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, із числа осіб, які перебували на військовій службі визначено Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон - 2262). ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та з 01.02.2011 отримує пенсію відповідно до Закону -2262 в розмірі 62 % грошового забезпечення. На підставі заяви позивача від 04.04.2011 та наданих Головним управлінням МВС України у Львівській області документів, які скеровані листом від 08.04.2011 № 14/754, зокрема, подання на призначення пенсії від 04.04.2011, грошового атестату від 28.02.2011 № 8, довідки № 4/511 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 з 2009 -2011 р.р призначена пенсія відповідно до Закону - 2262 у розмірі 62 % грошового забезпечення (копія протоколу про призначення пенсії, грошового атестату та додатку до грошового атестату додаються). Відповідач зазначає, що позивачу на момент призначення пенсії були відомі розмір та види грошового забезпечення, які включалися в обрахунок пенсії про що свідчить особистий підпис позивача), проте останній не звертався до суду у визначені КАС України строки, таким чином пропустив їх та не зазначає в позовній заяві причини пропуску. Вказує, що ОСОБА_1 , звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому ставить вимоги щодо здійснення перерахунку пенсії з 01.02.2011, однак до суду звернувся лише 17.03.2021. У своїх вимогах позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області здійснити перерахунок його пенсії її з 01.02.2011, тобто з дати призначення пенсії. Відповідно до частини другої статті 51 Закону-2262 перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більше як за 12 місяців. Водночас, позивачу пенсія призначена за документами, наданими для призначення - ознайомлений, правильність відомостей, поданих в атестаті, вважає правильними, про що свідчить його підпис. Призначення пенсії та розмір отримуваних виплат позивачем не оскаржувались. По суті, позивач звернувшись до суду, фактично оскаржує призначений розмір призначеної пенсії, яку отримував щомісячно. Оскільки, ОСОБА_1 просить здійснити перерахунок з врахуванням довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ, яка видана на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 року, відповідач звертає увагу, що Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі № 813/6995/14 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії Львівського державного університету внутрішніх справ щодо недоплати грошового забезпечення ОСОБА_1 . Зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ здійснити донарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку у розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премії відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи в розмірі 26% від усіх нарахувань і виплатити суми донарахувань у розмірі 15 333,57 грн. та 18 032,58 грн., відповідно в загальному у розмірі 33 366,15 грн. Зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення за період з 1 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року встановивши йому надбавку у розмірі 45 % посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премії відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи в розмірі 26% від усіх видів нарахувань. В задоволені решти позовних вимог відмовлено. Відповідач стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не було учасником (стороною, третьою особою) адміністративної справі № 813/6995/14, сторонами цієї справи були ОСОБА_1 та Львівський державний університет внутрішніх справ. Отже, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2016у справі № 813/6995/14: -не зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, до вчинення будь-яких дій; - не встановлює преюдиції для Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Вказаним рішенням від 24.11.2019 у справі № 813/6995/14 зобов`язано Львівський державний університет внутрішніх справ здійснити донарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року та видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення за період з 1 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року. На переконання відповідача законодавством чітко визначено процедуру, за якою проводиться призначення та перерахунок розміру пенсії, відповідно до ст. 63 Закону 2262, тому покладення обов`язку на Головне управління діяти не у відповідності до Порядку, свідчить про вихід за межі своїх повноважень. Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій провадиться органами, що призначають пенсії, в порядку установленому статтею 63 Закону 2262. Пенсіонери подають додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії. Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно із статтею 63 закону 2262 уповноважені органи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій громадян, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення, подають для відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії. Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають в них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і у п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії. Закон 2262 введено у дію з 01.05.1992 постановою Верховної Ради України від 09.04.1992 № 2263-ХІІ. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону 2262 призначено з 01.02.2011.Таким чином, відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.ч.І, 2 ст. 63 закону 2262, оскільки дана норма застосовується для осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом. Згідно із ч. 4 ст. 63 Закону 2262, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України у Львівській області скеровано довідку від 21.03.2018 № 91-01998 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, на підставі якої проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 відповідно до Постанови-103. Грошове забезпечення відповідно до вищезазначеної довідки становить - 11 927,79 грн. Пенсія позивачу призначена, перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив у якому вказує, що відповідач помилково вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду. Зазначає, що грошове забезпечення ОСОБА_1 з лютого 2009 року до січня 2011 року (протягом 24 місяців, що передували звільненню зі служби) нараховувалось із порушенням чинного законодавства, що призвело до зменшення заробітної плати позивача та, відповідно, розміру його пенсійного забезпечення. Тому Позивач звертався до суду із позовом до ЛьвДУВС про визнання протиправною бездіяльності і стягнення коштів. Вказує, що рішення суду Львівським державним університетом внутрішніх справ виконано: здійснено донарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку в розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премію відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи у розмірі 26% від усіх видів нарахувань і виплачено суми донарахувань у розмірі 15333,57 грн та 180032,58 грн. відповідно, в загальному суму у розмірі 33366,15 грн. Львівським державним університетом внутрішніх справ видано позивачу довідку про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року для перерахування пенсії. Саме на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року орган пенсійного фонду повинен був провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 . У позовній заяві зазначається про те, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучав вказану довідку та врешті отримав відповідь від 10.03.2021 року відділу із питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії. Оригінал довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року знаходиться за місцем зберігання пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тобто у відділі із питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Таким чином, саме 10 березня 2021 року Позивач дізнався про порушення його прав бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Відтак, строк звернення до адміністративного суду Позивачем не пропущено. Зазначає, що, враховуючи той факт, що позивач отримав довідку про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 лише 20 січня 2021 року на підставі рішення суду, а справа слухалась впродовж багатьох років судами трьох інстанцій, то висновок Відповідача про те, що позивач допустив пасивну бездіяльність є абсолютно безпідставним та необгрунтованим. Вказує, що відповідачем у відзиві навіть не згадується, що оригінал довідки про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року знаходиться за місцем зберігання пенсійної справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), тобто у відділі із питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, куди звертався ОСОБА_1 із заявою для перерахування пенсії. У вказаній довідці №4/8-30 від 20.01.2021 року про додаткові види грошового забезпечення за період з 01.02.2009 р до 31.01.2011 р. (протягом 24 місяців, що передували звільненню ОСОБА_1 зі служби) в графі «сума для нарахування пенсії», в колонці «надбавка за виконання особливо важливих завдань» вказано 985, 73 грн. замість 346,83 грн., передбачених в довідці, на яку покликається Відповідач, а в колонці «премія» - 987, 02 грн, замість 235,66 грн. Таким чином, Відповідач, отримавши довідку №4/8-30 від 20.01.2021 про додаткові види грошового забезпечення року для перерахування пенсії, в якій збільшено суму для нарахування пенсії, такого перерахунку безпідставно та протиправно не провів. Зазначає, що відповідач, покликаючись на ч. 4 ст. 63 Закону 2262, вказує у відзиві, що Кабінетом Міністрів України не приймалось рішень про зміну розмірів грошового забезпечення в період з 01.02.2011 року до грудня 2015 року, а тому підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_2 немає. Проте, як вже зазначалось у позовній заяві, зобов`язання провести перерахунок пенсії за рішенням суду - це виняткова підстава для проведення перерахунку, внаслідок необхідності поновлення порушених прав особи, яка виникає за умови неправомірних дій пенсійного органу або державних органів, які видають довідки про перерахунок пенсії. Основна підстава для проведення перерахунку пенсії це встановлені на законодавчому рівні (в даному випадку, у Законі №2262) юридичні факти, які мають наслідком проведення перерахунку пенсії. Згідно з ч. 1 ст.63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зазначає, що не було стороною у справі №813/6995/14. Проте, покликання на таку обставину слід сприймати критично, адже навіть з урахуванням того, що пенсійний орган не прийняв до уваги позицію, викладену у постанові суду від 09.12.2019 року в адміністративній справі №813/6995/14, наявні інші підстави для проведення перерахунку пенсії позивача, а саме зміна розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якої і вираховується розмір його пенсії. Тому, непроведення перерахунку пенсії з підстави неможливості врахування висновків судового рішення та відсутності судового рішення, яке зобов`язує пенсійний орган провести перерахунок пенсії, є необгрунтованою та протиправною бездіяльністю, адже наявні всі необхідні юридичні факти для проведення перерахунку позивачу пенсії на підставі довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8-30 від 20.01.2021 року. З приводу пояснень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення перерахунків пенсії Позивача після 01.01.2016 року, то такі перерахунки не є предметом цього позову, та не входять у предмет доказування у даній адміністративній справі, адже ОСОБА_1 заявив позов з інших підстав, ніж ті, на які покликається у відзиві Відповідач та які не стосуються рішень Кабінету Міністрів України. З урахуванням викладеного просить позов про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволити.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд на підставі заяв по суті справи, якими згідно з ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, є позов та відзив, а також поданих сторонами доказів

встановив:

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2016 р. у справі №813/6995/14, залишеною без змін Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 р. та Постановою колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 09 грудня 2019 р., визнано неправомірними дії ЛьвДУВС, щодо недоплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , зобов`язано ЛьвДУВС здійснити донарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку в розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премії відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи у розмірі 26% від усіх видів нарахувань і виплатити суми донарахувань у розмірі 15333,57 грн та 180032,58 грн. відповідно, а загалом суму у розмірі 33366,15 грн.; зобов`язано ЛьвДУВС видати ОСОБА_1 довідку про додаткові види грошового забезпечення за період з 01 лютого 2009 року по 31 січня 2011 року, встановивши йому надбавку в розмірі 45% посадового окладу за виконання особливо важливих завдань, а також премії відповідно до особистого вкладу в загальний результат роботи у розмірі 26% від усіх видів нарахувань (а.с.11-27).

Львівським державним університетом внутрішніх справ на виконання рішення суду видано позивачу довідку №4/8-30 від 20 січня 2021 року про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у якій вказані додаткові види грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2009 року по 31.01.2011 року(а.с.28).

Сектором із соціально-гуманітарних питань Міністерства внутрішніх справ України вказану довідку про додаткові види грошового забезпечення № 4/8-30 від 20.01.2021 року надіслано до відділу з питань призначення та перерахунків пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 05.02.2021 р., про що позивача повідомлено листом від 05.02.2021 (а.с.29).

На свої заяви від 21.01.2021 та 25.02.2021 позивач отримав відповідь від 10.03.2021 року, в якій повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії посилаючись на те, що рішенням суду у справі № 813/6995/14 не покладено на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області жодних зобов`язань, тому підстав для проведення перерахунку на підставі поданих документів ліквідаційною комісією ГУМВС України немає (а.с.20).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Нормами ст. ст.1, 3 та 8 Конституції закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю України, яка є соціальною та правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 46 Основного Закону також встановлено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, зокрема, у старості та в інших випадках, передбачених законом; це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків фізичних та юридичних осіб, бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до стст.22, 64 Конституції право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією.

Застосовуючи строки у зазначеній сфері, потрібно розрізняти право особи на соціальний захист та право особи на судовий захист. Право на соціальний захист особи реалізується відповідним суб`єктом владних повноважень, як правило, органом пенсійного фонду за зверненням такої особи з проханням надати певний статус та здійснити відповідні виплати. У випадку, якщо особа вважає, що існує спір у публічно-правовій сфері стосовно реалізації її права на соціальний захист, зумовлений протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, така особа може звернутися до адміністративного суду з позовом, що буде вже способом реалізації права на судовий захист. Згідно з Конституцією право особи на соціальний захист гарантується в першу чергу ст.46, а право на судовий захист - ст.ст.55 та 124.

Строки у сфері соціального захисту застосовує відповідний суб`єкт владних повноважень або суд у випадку визнання рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта протиправними та задоволення позову особи. У свою чергу, строк на звернення до суду застосовується виключно судом, як правило, на етапі прийняття рішення про відкриття провадження в адміністративній справі. Строк звернення до суду стосується виключно питання прийняття до розгляду або відмови в розгляді позовних вимог по суті, але не застосовується для прийняття рішення про задоволення чи незадоволення таких вимог, а також періоду, протягом якого такі вимоги підлягають задоволенню.

Суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) щодо фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані із соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якої додано пакет необхідних документів. У свою чергу відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, крім випадків, якщо інше прямо не передбачено законом.

При застосуванні строків звернення до адміністративного суду в указаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та залишення без розгляду позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу з боку держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.92 Конституції права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Верховна Рада може змінити закон лише виключно законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначаються Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262 (далі - Закон №2262).

Вказаний Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.3 ст.51 закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Системний аналіз цієї статті дає підстави дійти висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція стосовно застосування процесуального строку у спорах, пов`язаних із правом особи на соціальний захист, викладена у постановах Верховного Суду від 25.05.2016 у справі №164/1904/14-ц, у постановах Великої палати ВС від 6.02.2019 у справі №522/2738/17, у постановах ВС: від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017), від 29.11.2019 у справі №642/7479/16-а, від 30.01.2020 у справі №554/5119/16-а, від 23.07.2020 у справі №761/28365/16-а.

Суд зазначає, що оскільки у даній справі підставою для звернення про перерахунок пенсії є видана Львівським державним університетом внутрішніх справ на виконання рішення суду позивачу довідка №4/8-30 від 20 січня 2021 року про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.28), а підставою для подання позову є відмова відповідача викладена у листі від 10.03.2021 (а.с.30) перерахувати пенсію згідно вказаної довідки, то позивачем як строки звернення до суду так і строки для перерахунку пенсії не пропущені.

Статтею 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказана норма статті 43 Закону міститься в розділі V Обчислення пенсії, тобто в загальному розділі, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення для обчислення пенсій. При цьому під обчисленням слід розуміти процес отримання результату за допомогою дій над числами, кожне з яких є конкретним цифровим вираженням розміру складових грошового забезпечення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №826/3858/18.

Згідно із частинами 2, 3 статті 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначена стаття містить три окремі норми. Перша - має загальний характер, проголошує принцип мирного володіння майном: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Друга норма стосується випадків позбавлення майна і підпорядковує його певним умовам: ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Третя норма визнає, що держави мають право, зокрема, контролювати використання майна, відповідно до загальних інтересів, шляхом запровадження законів, які вони вважають необхідними для забезпечення такої мети: попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Справа «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» (заяви № 7151/75 та № 7152/75) демонструє, що перед тим як з`ясувати, чи було дотримано першу норму, ЄСПЛ повинен встановити застосовність у цій справі решти двох норм: необхідно з`ясувати, чи можуть заявники скаржитися на втручання в це право і, якщо так, чи виправдане таке втручання (пункт 57).

ЄСПЛ виходить із того, що положення статті 1 Першого протоколу Конвенції містить три правила: (а) перше правило має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; (б) друге - стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у право на мирне володіння майном правомірним; (в) третє - визнає за державами право контролювати використання майна за наявності певних умов для цього.

Зазначені правила не застосовуються окремо, вони мають тлумачитися у світлі загального принципу першого правила, але друге та третє правило стосуються найважливіших суверенних повноважень держави: права вилучати власність у суспільних інтересах, регулювати використання власності.

Суд зазначає, що право на пенсію включається в поняття «майно» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном».

Отже, при з`ясуванні змісту поняття «майно» недостатньо керуватися національним законодавством держав-учасниць Конвенції. Щоб вирішити питання щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції до конкретної справи, ЄСПЛ повинен з`ясувати, чи надають обставини справи в цілому заявнику право на самостійний інтерес, що захищається цією статтею. Аналізуючи практику розгляду ЄСПЛ справ щодо порушення права володіння майном, можемо зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних та включає в себе право на пенсію та соціальні виплати:

Cправа «Міллер проти Австрії» (заява № 5849/72)- обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином.

Справа «Гайгузус проти Австрії» (заява № 17371/90) - якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, в свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності (пункт 39).

Справа «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (заяви №№ 65731/01 та 65900/01) - в сучасній демократичній державі багато осіб протягом усього свого життя або ж його частини, коли йдеться про засоби для існування, перебувають у повній залежності від виплат за соціальним страхуванням або соціальним забезпеченням. В правових системах багатьох країн визнається, що такі особи потребують певного забезпечення, і відтак для них передбачається, що в разі дотримання умов, за яких вони можуть скористатися цими встановленими для них виплатами, вони автоматично будуть отримувати відповідні виплати.

Справа «Сук проти України» (Заява № 10972/05) від 10 березня 2011 року поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (пункти 22, 23).

Справа «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06) - якщо у договірній державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, зумовлені або не обумовлені попередньою сплатою внесків, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, для осіб, що відповідають вимогам такого законодавства (пункт 41).

Отже, право на пенсію підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" гарантує всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Таким чином, право на пенсію в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Юридична природа соціальних виплат, в тому числі пенсій, розглядається не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави (Rechtstaat) та верховенства права: справа «Суханов та Ільченко проти України» (Заява № 68385/10 та № 71378/10) - якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (пункт 35); справа «Кечко проти України» (Заява №63134/00) - в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23). Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і якщо людина очевидно підходить під ці критерії - це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

На переконання суду, за встановлених у даній справі обставин, є всі підстави стверджувати про наявність «законних сподівань» у позивача ОСОБА_1 отримати неправильно нарахованні суми при призначенні пенсії, оскільки останні можуть підпадати під дію статті 1 Першого протоколу, при умові наявного «чіткого і недвозначного» закону, який гарантує право на «правильне» нарахування пенсій у повному обсязі ( зі включення всіх складових грошового забезпечення належних позивачеві) або право на «автоматичний» перерахунок пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у проведенні перерахунку пенсії відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ, а тому для ефективного захисту права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ, починаючи з 01 лютого 2011 року до 31 грудня 2015 року.

У відповідності до ст. 139 КАС України судовий збір в сумі 908 грн., сплачений позивачем відповідно до квитанції №94605 від 17.03.2021 (а.с.10), належить стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 262-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яка полягає в непроведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення №4/8 - 30 від 20 січня 2021 року Львівського державного університету внутрішніх справ, починаючи з 01 лютого 2011 року до 31 грудня 2015 року;

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок)

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 08.07.2021.

Суддя Коморний О.І.