Справа № 640/21885/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,
розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу в адміністративній справі
до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві
третя особа:Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві
про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії. -
ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головне у управління Державної казначейської служби України у місті Києві про визнання протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у виданні подання на повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого, відповідно до Квитанції № 8 від 28.08.2017, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8 112,18 грн та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві видати Подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8 112,18 грн, сплаченого відповідно до Квитанції № 8 від 28.08.2017.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2021 позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у сформуванні та поданні до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого відповідно до квитанції № 8 від 28.08.2017 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у 8112,18 грн; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 8112,18 грн, сплаченого відповідно до квитанції від 28.08.2017 №8.

Також вказаним рішенням стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

06.04.2021 представником позивача направлено на адресу суду засобами поштового зв`язку заяву про постановлення додаткового рішення у справі в частині вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 1317,00 грн.

Так, частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Надаючи оцінку заяві представника позивача суд вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша вказаної статті).

Частиною другою цієї ж норми Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта цієї статті).

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як свідчать матеріали справи на підтвердження викладених вимог представником позивача надано:

- договір №3/15 надання професійної правничої допомоги від 15.06.2020;

- рахунок №1 від 15.06.2020;

- акт виконаних робіт від 04.11.2020;

- квитанція №47 від 17.07.2020.

Також, до заяви про постановлення додаткового рішення у справі в частині вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат позивача на правничу допомогу додано докази направлення вказаної заяви на адреси відповідача та третьої особи.

Надаючи оцінку вимозі позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1317,00 грн судом враховуються складність справи, різноманітність правового регулювання спірних правовідносин, змістовність наданих позивачем пояснень, підготовка наданих до суду матеріалів, підтверджуючих фактичне понесення позивачем відповідних витрат, а також відсутність змістовних заперечень відповідача у цій частині.

Як зазначено Європейським судом з прав людини у п.268 Рішення по справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23.01.2014 (Заява №19336/04): «Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999-V)».

Аналогічну практику вирішення питання судових витрат застосовано Європейським судом з прав людини і у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України" від 26.02.2015, пп.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Оцінивши витрати з урахуванням всіх аспектів суд, дослідивши докази на підтвердження їх понесення позивачем, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цієї вимоги.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 90, 134, 139, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Вимоги представника позивача про відшкодування витрат ОСОБА_1 задовольнити.

2. Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 1317 (одна тисяча триста сімнадцять) гривень 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Додаткове рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська