Справа № 145/670/21
Суддя: Ратушняк І. О.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/670/21
РІШЕННЯ

іменем України

05.07.2021 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи - інспектора 1 батальйону 3 роти УПП у Вінницькій області лейтенанта поліції Солоднюка Андрія Володимировича про скасування постанови серії ЕАН № 4062053 від 13.04.2021 р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказує, що 13.04.2021 інспектором 1 батальйону 3 роти УПП УМВС у Вінницькій області лейтенантом поліції Солоднюком А.В. винесено постанову ЕАН №4062053 у справі про адміністративне правопорушення. Зазначеною постановою його було визнано винним у порушенні пункту 9.8 Правил дорожнього руху (ПДР) та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510грн.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення від 13.04.2021 року серії ЕАН № 4062053, складеної інспектором 1 батальйону 3 роти УПП УМВС у Вінницькій області лейтенантом поліції Солоднюком А.В., вбачається, що 3.04.2021 року, о 10 год. 56 хв., на 347 км Вінницької автомобільної дороги М-12, ОСОБА_1 , керував автомобілем PEUGEOT BOXER, д/н НОМЕР_1 , з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАПУкраїни.

На його думку, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням чинного законодавства та без врахування всіх обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому вважає, що відповідач мав притягнути його до відповідальності за ст. 125 КУпАП до попередження.

Просить скасувати постанову ЕАН №4062053 від 13.04.2021 по справі про адміністративне правопорушення від 18 липня 2020 року, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Солоднюком Андрієм Володимировичем про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень 00 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач - представник УПП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно в порядку, встановленому законом.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ЕАН № 4062053, складеної інспектором 1 батальйону 3 роти УПП УМВС у Вінницькій області лейтенантом поліції Солоднюком А.В., 13.04.2021 року, о 10 год. 56 хв., на 347 км Вінницької автомобільної дороги М-12, ОСОБА_1 , керував автомобілем PEUGEOT BOXER д/н НОМЕР_1 , з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив вимоги п. 9.8 ПДР, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 2.2 Рішення Конституційною Суду України 5-рп/2015 від 26.05.2015, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації ії відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністратвне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Відповідач не дав позивачу можливості належним чином підготуватися для захисту, скористатися допомогою адвоката, він був позбавлений можливості подати характеристику з місця проживання, довідку про доходи та склад сім`ї.

Адміністративна відповідальність є одним з видів юридичної відповідальності і за умови притягнення особи до будь-якого виду юридичної відповідальності держава має забезпечити дотримання конституційних прав особи і гарантій їх ефективної, а не декларативної реалізації. На особу не може бути покладений обов`язок виправдовуватися і доводити свою невинуватість, оскільки це суперечить конституційним правам та конвенційним зобов`язанням України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року N 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач порушив п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 за N1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУАП.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122 КУАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 280 КУпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак в постанові вказано, що водій керував транспортним засобом, а тому до позивача необхідно було застосувати покарання у виді попередження за ст. 125 КУпАП.

Відповідно до частин 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно з принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно з положеннями ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

При вирішенні справи суд виходить з того, що відповідачем не надано жодного безспірного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, оскільки відповідачем не виконано обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення у виді вказаної постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, тому суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у зв`язку з чим постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 90, 242, 244-246, 286 КАС України, ст.ст. 251, 280, 283, 284, 287, 288, 289 КУпАП,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову ЕАН №4062053 від 13.04.2021 по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором 1 батальйону 3 роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Солоднюком Андрієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень 00 копійок.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ратушняк І. О.