Справа № П/811/1306/16
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021 року м. Дніпросправа № П/811/1306/16

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами

постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року (колегія суддів: Шлай А.В. (головуючий), Прокопчук Т.С., Чабаненко С.В., м. Дніпро) у справі № П/811/1306/16

за позовом ОСОБА_1

до Апеляційного суду Кіровоградської області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Апеляційного суду Кіровоградської області щодо ненарахування та невиплати їй вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою;

- зобов`язати Апеляційний суд Кіровоградської області нарахувати та виплатити їй вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.11.2016 року позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Апеляційного суду Кіровоградської області щодо невиплати позивачу вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право на відставку позивачем набуто до набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» і це право щодо належного матеріального та соціального захисту позивача не може бути обмежено, про що вказав Конституційний Суд України у рішенні №10-рп/2013 від 19.11.2013 року у справі №11/2013. Крім того, виключення законодавцем норми, яка встановлювала виплату судді вихідної допомоги при виході у відставку не зумовлює припинення вже набутого та реалізованого позивачем права. Невиплата позивачу вихідної допомоги суперечить принципу «легітимних очікувань» та є втручанням у майнові права у розумінні статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантований захист права власності від 04.11.1950 року.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року апеляційну скаргу Апеляційного суду Кіровоградської області задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Задовольняючи апеляційну скаргу відповідача, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки на час звільнення позивача з посади - 25 грудня 2015 року законодавчі підстави для такої виплати, як і стягнення її у судовому порядку, відсутні внаслідок внесених законодавцем змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які неконституційними у встановленому законом порядку не визнані.

Відповідно до Указу Президента України "Про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах" від 29.12.2017 року №455/2017 ліквідовано Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд та утворено Третій апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

До Третього апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про перегляд за виключними обставинами вищезазначеної постанови апеляційного суду, в якій позивач просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти нову постанову, якою залишити в без змін постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду у даній справі.

Заява мотивована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020р. №2-р(ІІ)/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України від 27.03.2014р. №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним судом цього рішення, тобто з 15.04.2020 року.

Крім того позивачем порушено питання про заміну сторони правонаступником, а саме просила замінити відповідача Апеляційний суд Кіровоградської області правонаступником Кропивницьким апеляційним судом.

Кропивницьким апеляційним судом був надісланий відзив на заяву позивача, в якому він заперечив проти задоволення клопотання про заміну сторони правонаступником, посилаючись на те, що Указом Президента України від 27.12.2017 року №452/2017 апеляційний суд Кіровоградської області, з яким позивачка перебувала у трудових відносинах, ліквідований та утворено новий суд, який позивач просить замінити. Зазначає, що самим актом про ліквідацію та утворення судів, не визначено, що новоутворені суди є правонаступниками ліквідованих. Оскільки Кропивницький апеляційний суд (як новоутворена юридична особа) не є процесуальним правонаступником, а також не відноситься до суті та предмету спору, тому не може бути залучений до участі у справі у якості відповідача при розгляді поданої позивачем заяви про перегляд за виключними обставинами постанови суду апеляційної інстанції.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вивчивши доводи заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та відзив Кропивницьким апеляційним судом, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Стаття 361 КАС України передбачає, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Наявність цієї умови для визнання обставини виключною є обов`язковою.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду судового рішення за правилами Глави 3 Кодексу адміністративного судочинства України, є виключними в розумінні цього кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21.06.1982 року по 25.02.1985 рік перебувала на посаді народного судді Новоукраїнського районного народного суду Кіровоградської області, з 03.01.1994 року по 11.06.2009 рік - судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області, з 12.06.2009 року по 26.12.2014 рік - судді Апеляційного суду Кіровоградської області.

11.02.2014 року Вища рада юстиції прийняла рішення №179/0/15-14 про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення позивача з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Постановою Верховної Ради України № 59-VIII від 25.12.2014 року позивач звільнена з посади судді Апеляційного суду Кіровоградської області відповідно до пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України у зв`язку із поданням заяви про відставку.

У вересні 2016 року позивач звернулась до Апеляційного суду Кіровоградської області із заявою про виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат як судді, який вийшов у відставку.

Листом від 22.09.2016 року за вих. № 533/16 відповідач повідомив позивача, що на момент її звільнення з посади судді у відставку стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачала виплату вихідної допомоги в розмірі 10 місячних заробітних плат судді, який вийшов у відставку, виключена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VII.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.126 Конституції України однією з підстав звільнення судді є подання суддею заяви про відставку.

Частиною 1 ст.109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача у справі) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, має право подати заяву про відставку.

Частиною 1 статті 136 вищезазначеного Закону було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України» від 27 березня 2014 року №1166-VII (надалі - Закон №1166-VII), який набрав чинності 01 квітня 2014 року, було внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», зокрема, виключено статтю 136 даного Закону.

Тобто, на час звільнення позивача у справі з посади судді, чинним законодавством України не було передбачено виплату вихідної допомоги.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(11) 2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в Рішенні від 15 квітня 2020 року № 2-р(11) 2020, на яке посилається позивач у обґрунтування наявності підстав для перегляду рішення суду за виключними обставинами та здійснення нарахування та виплати їй вихідної допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою у зв`язку із виходом у відставку, вказано про втрату чинності положеннями Закону саме з дня ухвалення цього Рішення.

Отже, положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ, яким виключено статтю 136 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 15.04.2020 р.

Викладене свідчить про те, що наявність Рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року № 2-р(11) 2020, не змінює правового регулювання спірних правовідносин на час їх виникнення та розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, тому, вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.02.2017 року, колегія суддів виходить із того, що станом на момент виходу позивача у відставку - дату прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення її з посади судді, положення статті 136 Закону № 2453-VI втратили чинність, у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

З огляду на викладене, заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами не підлягає задоволенню.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про заміну відповідача Апеляційний суд Кіровоградської області правонаступником Кропивницьким апеляційним судом, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 27 грудня 2017 року № 452/2017 ліквідовано апеляційний суд Кіровоградської області та цим же Указом утворено Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань . апеляційний суд Кіровоградської області припинено, проте не визначено його правонаступників.

Згідно ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зважаючи на те, що функції держави є безперервними, а тому враховуючи інстанційність, територіальність та спеціалізацію новоутвореного Кропивницького апеляційного суду, саме зазначений суд є процесуальним правонаступником у спірних правовідносинах.

Керуючись статтями 52, 328, 329, 361, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про заміну сторони правонаступником задовольнити.

Замінити відповідача апеляційний суд Кіровоградської області на його правонаступника Кропивницький апеляційний суд (код ЄДРПОУ - 42265404).

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року у справі №П/811/1306/16 та залишити відповідну постанову в силі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова