Справа № 120/6200/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 липня 2021 р. Справа № 120/6200/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м.Вінниця, 21028)

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.04.2021 року та зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2021 року виходячи з 60% від середньомісячного заробітку, визначеного у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/86 від 21.05.2021 року, без обмеження максимальним розміром.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошове забезпечення) Вінницької обласної прокуратури № 21/86 від 21.05.2021 року здійснив перерахунок пенсії позивача, виходячи з 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, обмеживши її максимальним розміром. Позивач вважає такі дії протиправними, а тому звертається до суду з позовом про визнання їх протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії без обмеження максимальним розміром.

Ухвалою від 18.06.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, вказаною ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи позивача.

01.07.2021 року за вх. № 37887/21 відповідачем надано до суду відзив, в якому він позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування відзиву, відповідач вказує, що ним здійснено перерахунок пенсії позивачу з 02.06.2021 року відповідно до ст. 86 ЗУ "Про прокуратуру" в редакції, чинній на час здійснення перерахунку. Тому пенсія позивача обрахована в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються усі види оплати праці та з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Крім того, відповідач зауважує, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Отже, на думку відповідача, пенсія позивачу перерахована та виплачується згідно з чинним законодавством.

До відзиву відповідачем, на виконання вимог ухвали від 18.06.2021 року, надано до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач знаходиться на пенсійному обліку у відповідача, де отримувала пенсію за віком до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 16.02.2020 року позивача переведено на пенсію по втраті годувальника та встановлено її розмір на рівні 60% від середнього заробітку, визначеного у довідці, виданої Прокуратурою Вінницької області № 18/23 від 05.03.2020 року.

09.06.2021 року відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2021 року на підставі довідки, виданої Вінницької обласної прокуратури № 21/86 від 21.05.2021 року та обмеження максимальним розміром.

Не погоджуючись з виплатою пенсії в обмеженому розмірі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Вирішуючи питання щодо правомірності обмеження пенсії позивачеві максимальним розміром, суд керувався наступним.

11.09.2001 року чоловікові позивача було призначено пенсію згідно ст. 50.1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789 від 05.09.1991 року, порядок та підстави для її перерахунку були визначені ч. 12, 17 вказаної норми. При цьому, обмежень пенсії максимальним розміром Закон України «Про прокуратуру» № 1789 від 05.09.1991 року не передбачав.

Обмеження максимальним розміром пенсії було визначено Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року.

П. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

15.07.2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697. Відповідно до р. Х11 Прикінцевих положень вказаного закону втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» № 1789 від 05.09.1991 року, окрім ч. 3,4,6,11 ст. 50.1, які втрачають чинність з 15.12.2015 року.

Відтак, положення ст. 50.1. Закону України «Про прокуратуру» № 1789 від 05.09.1991 року, які застосовувались субсидіарно із п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року щодо регулювання питання виплати пенсій з обмеженням максимальним розміром, втратили чинність із набранням чинності законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року.

Водночас, абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

При цьому, п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911 від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 01.01.2016 року визначено, що дія цього закону щодо визначення максимального розміру пенсій застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») пенсія у зв`язку з втратою годувальника (пенсіонера) призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні незалежно від тривалості страхового стажу.

За змістом ч. 2, 3 вказаної статті, непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст. 37 вказаного закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається відсотковому розмірі пенсії за віком померлого годувальника.

Як вже зазначалось, пенсія чоловікові позивача була призначена ще у 2001 році. І саме з цієї пенсії призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника позивачеві.

Крім цього, системно-логічне дослідження ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку про те, що абз.6 ч. 15 має смисловий зв`язок з ч. 1-14 даної статті, які регулюють порядок призначення пенсій за вислугу років та по інвалідності.

Законодавча конструкція ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» виокремлює питання призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в окрему частину - 19, яка не пов`язана з ч. 15, а тому обмеження щодо максимального розміру пенсії не може бути застосовано до осіб, яким призначається пенсія у зв`язку із втратою годувальника.

За таких обставин, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.04.2021 року та про відповідне задоволення позовних вимог у цій частині.

Стосовно вимог про зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2021 року виходячи з 60% від середньомісячного заробітку, визначеного у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/86 від 21.05.2021 року без обмеження максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

З огляду на те, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром з 01.04.2021 року відповідно з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача суд вбачає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити позивачеві перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2021 року виходячи з 60% від середньомісячного заробітку визначеного у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/86 від 21.05.2021 року без обмеження максимальним розміром.

Суд при прийнятті рішення у даній справі також враховує, що пенсія, як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю, матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, відповідно до якої Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Суханов та Ільченко проти України (заяви № 68385/10 та № 71378/10) від 26.06.2014 року зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п. 21 рішення від 01.06.2006 року у справі Федоренко проти України (заява № 25921/02) Європейський суд з прав людини, з урахуванням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності.

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто, встановлена законом ї цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто, в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності правомірних очікувань, у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, правомірні (законні) очікування - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі, якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 року №5-рп/2005, від 29.06.2010 року №17-рп/2010, від 22.12.2010 року №23-рп/2010, від 11.10.2011 року №10-рп/2011).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп..

Керуючись Конституцією України, ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2021 року виходячи з 60% від середньомісячного заробітку визначеного у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/86 від 21.05.2021 року без обмеження максимальним розміром.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.07.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна