Справа № 761/31779/20
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2021 року м. Київ №761/31779/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доУправління патрульної поліції у м. Києві
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Департамент патрульної поліції;

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Інспектора роти №1 батальйону №2 полку 2 Управління патрульної поліції у м. Києві Кулєшова Євгенія Віталійовича щодо тимчасового затримання шляхом евакуації на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вулиця Г. Хоткевича, 20А 17 лютого 2020 року належного ОСОБА_1 транспортного засобу ALFA ROMEO державний знак НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Управління патрульної поліції у м. Києві відновити за власний рахунок порушене право власності ОСОБА_1 на транспортний засіб ALFA ROMEO державний знак НОМЕР_1 , шляхом повернення транспортного засобу на адресу м. Київ, вулиця Є. Чавдар, 7, з якого транспортний засіб вилучено та затримано інспектором;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції компенсацію за заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 66000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що інспектор роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенант поліції Кулєшов Євген Віталійович на вулиці Є. Чавдар, 7 в м. Києві без фактичної наявності встановлених діючим на той час законодавством України підстав, здійснив тимчасове затримання належного позивачу на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіля ALFA ROMEO, д.р.н. НОМЕР_1 , а тому вказаними діями зазначеного суб`єкта владних повноважень протиправно порушено право власності на зазначений автомобіль, що завдало шкоду. За рішенням зазначеного суб`єкта владних повноважень автомобіль тимчасово вибув з володіння і позивач був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися ним.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2020 року справу №761/31779/20 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідно до частини другої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

В той же час представник третьої особи надав письмові пояснення, в яких заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що відповідальною особою (позивачем) здійснено стоянку транспортного засобу, що створює перешкоду для руху пішоходів, чим порушено вимоги п.п. д) п.15.10 Правил дорожнього руху. Із відеофайлу №, долученого, як речовий доказ, в момент евакуації автомобіля, можливо чітко встановити, що транспортний засіб позивача унеможливлює закінчення руху пішоходів через дорогу по нерегульованому пішохідному переходу та вихід з дороги на тротуар, а пішохідний перехід, в свою чергу, позначений знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід». Вказані обставини також підтверджується поясненнями громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що є належними доказами того, що позивач, здійснивши стоянку транспортного засобу, створив перешкоду для руху пішоходів, чим порушив вимоги п.п. д) пункту 15.10 Розділу 15 ПДР, та що створювало загрозу безпеці руху (пункт 3 частина 3 статті 265 - 4 КУпАП). Враховуючи, що розміщення транспортного засобу було таким, що суттєво перешкоджало дорожньому руху та створювало загрозу безпеці руху, в інспектора були наявні правові підстави, у відповідності до положень статті 265-4 КУпАП, здійснити тимчасове затримання транспортного засобу шляхом його доставки для зберігання на спеціальний майданчик.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу 17 лютого 2020 року о 20 год. 35 хв. в м. Києві, вул. Є. Чавдар, 7 відповідно до статті 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) інспектором роти №1 батальйону №3 полку №2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кулєшовим Є.В., в присутності двох свідків, здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу ALFA ROMEO НЗ НОМЕР_1 , шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик за адресою вул. Гната Хоткевича. 20-Б, м. Київ у зв`язку з суттєвим перешкоджанням іншим учасникам руху. Транспортний засіб для його примусового переміщення прийняв КП ЦОДР, місцезнаходження вул. Чистяківська, 19-А, м. Київ, т. НОМЕР_3 , автомобілем-евакуатором НЗ НОМЕР_4 , водій ОСОБА_4 .

Разом з тим, суттєве перешкоджання ТЗ позивача підтверджується поясненнями громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому зазначено, що 17.02.2020 транспортний засіб ALFA ROMEO НЗ НОМЕР_1 був припаркований у такий спосіб, що суттєво заважав іншим учасникам дорожнього руху.

18.02.2020 року з заявою про кримінальне правопорушення позивач звернувся до Дарницького управління поліції ГУ НІ1 в м. Києві. Заява зареєстрована у CO № 10616 та направлено для розгляду на ім`я начальника Управління патрульної поліції у м. Києві, за адресом: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9 за вих. № 3695/125/48/02-2020 від 19.02.2020 року.

24.03.2020 року на адресу позивача направлено відповідь вих. № Б- 2178/42/1 1/2/02-2020 стосовно його звернення про неправомірні дії працівників поліції з затримання транспортного засобу, що сталося 17.02.2020 року.

Після чергового звернення до Управління патрульної поліції в м. Києві на адресу позивача надійшло поштове відправлення 29.05.2020 року з двома відповідями поліції: перша датована 26.05.2020 року та інша від 08.04.2020 року.

Зазначеними відповідями вказано на те, що застосування фізичної сили до позивача, І7.02.2020 року та 19.02.2020 року не підтвердилось.

Слід наголосити, що питання застосування до позивача фізичної сили не є предметом розгляду у даній справі.

Вважаючи протиправним рішення інспектора роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Кулєшова Євгена Віталійовича про тимчасове вилучення транспортного засобу, що належить на праві приватної власності позивачу на спеціальний майданчик чи стоянку для зберігання, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до частини другої cтатті 14 Закону України «Про дорожній рух» до учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Згідно з частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з пунктом 2.3. д) Правил дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до пункту 15.9.е) Правил дорожнього руху, зупинка забороняється: ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Частиною третьою статті 122 КУпАП України передбачена відповідальність за: «...порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, ..., - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.», що складає 510 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною першою cтатті 260 КУпАП з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.

Відповідно до частини першої cтатті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою-сьомою статті 121, частинами третьою-п`ятою статті 122 КУпАП (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132і. 2061 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Частиною третьою статті 265-2 КУпАП було передбачено, що у разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Згідно з частиною другою статті 258 КУпАІІ, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з частиною першою статті 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 265-4 КУпАП визначено, що тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту) цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 265-4 КУпАП вказано, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів, у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками.

Частиною другою статті 277 КУпАП визначено: «справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою статті 122 КУпАП, зафіксовані в режимі фотозйомки, розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта нього правопорушення».

Підпунктом д) пункту 15.10 Розділу 15 ПДР встановлено заборону стоянки у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до пункту 1 розділу XIII «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. (далі - Інструкція), тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейським відповідно до пункту 2 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 (далі - Порядок тимчасового затримання, в редакції на момент затримання від 13.10.2016), у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою - п`ятою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 КУпАП.

За наявності правових підстав, передбачених пунктом 2 цього Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку проводиться виключно за умов, що розміщення такого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху чи створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Випадки, коли розміщення транспортного засобу вважається таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 3 Порядку тимчасового затримання, доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.

Для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку поліцейський викликає евакуатор через чергового відповідного територіального органу Національної поліції.

Пунктом 4 Порядку тимчасового затримання визначено, у разі тимчасового затримання транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком із зазначенням:

дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання транспортного засобу;

прізвища, імені та по батькові, спеціального звання, посади, найменування органу (підрозділу ), у якому проходить службу поліцейський, який приймає рішення про тимчасове затримання транспортного засобу;

типу, марки, номерного знака, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складається у присутності двох понятих, а у разі прийняття рішення про доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку - особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують: поліцейський, який прийняв рішення про таке затримання, два понятих, а у разі доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку - особа, яка виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Вказаний акт також підписують відповідальна особа, зазначена в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, а також аварійний комісар у разі їх присутності.

Один примірник акта надається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, у разі їх присутності. У разі відсутності зазначених осіб примірник акта долучається до матеріалів справи про адміністративне правопорушення та може бути отриманий за зверненням таких осіб.

Від отримання вказаного акту позивач відмовився, що підтверджується відео файлом з нагрудної камери патрульного №.

Представником Департаменту патрульної поліції надано суду відео файли з нагрудної камери, на яких наявний факт евакуації транспортного засобу, державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент вчинення правопорушення, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача унеможливлює закінчення руху пішоходів через дорогу по нерегульованому пішохідному переходу та вихід з дороги на тротуар, а пішохідний перехід, в свою чергу, позначений знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1.

Як зазначено позивачем в своїй позовній заяві представники Національної поліції вчиняли дії щодо тимчасового затримання транспортного засобу позивача протиправно, проте суд зауважує, що з відеофайлів, долучених до позовної заяви, як доказ, вбачається, що позивач не заперечує того факту, що транспортний засіб припаркований з порушенням чинного законодавства, а саме наголосив на тому, що авто знаходиться в «аварійному стані», а тому саме у такий спосіб припарковано, зазначений факт підтверджується відео файлом №394500048 (0:00:16-0:00:19).

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що доводи позивача про не перешкоджання транспортного засобу руху є безпідставними, а тимчасове затримання транспортного засобу правомірним.

Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення чи допущення відповідачем процесуальних порушень під час складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, судом не встановлено, а ті обставини, з яких позивач просить визнати протиправними дії відповідача, не є підставою для задоволення позову, отже і вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання повернути транспортний засіб за власний рахунок також не підлягають задоволенню.

Враховуючи вище встановленні обставини суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції компенсації за заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 66000,00 грн також задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позивач не врахував дорожню обстановку та порушив вимоги ПДР, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки у задоволенні позовних вимог судом відмовлено, тому судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко