Справа № 140/2902/21
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2902/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні стажу набутого на території Республіки Казахстан; зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 27.07.1986 по 01.02.1999 у Карагандинському міськпобуткомбінаті та з 03.04.1999 по 15.06.2012 у приватній перукарні " ІНФОРМАЦІЯ_1 "; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення, а саме з 06.11.2020.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06.11.2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В лютому 2021 року позивач звернулася із повторною заявою до відповідача про зарахування періоду роботи з 03.04.1999 по 15.06.2012 до страхового стажу із долученими документами про підтвердження трудової діяльності, виданими AT «Єдиним накопичувальним пенсійним фондом» Республіки Казахстан.

23.02.2021 відповідач відмовив позивачу у зарахуванні періоду роботи з 03.04.1999 по 15.06.2012 на території Республіки Казахстан до страхового стажу у зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено сплату страхових внесків.

Відмовляючи у зарахуванні страхового стажу набутого на території Республіки Казахстан та у призначенні пенсії за віком, відповідач, на думку позивача, проігнорував приписи міжнародних угод у сфері трудової міграції, ратифікованих Україною.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 26.05.2021 №0300-0802-7/22922 (а.с. 38-40) представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що на даний час діє Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають.

Так, згідно з статтею 6 Угоди для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь- якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.

Зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць, на території яких провадилася трудова діяльність.

В ході розгляду звернення ОСОБА_1 встановлено, що надані позивачем документи містять інформацію щодо укладення договору про пенсійне забезпечення за рахунок обов`язкових внесків та виписки з індивідуального пенсійного рахунка AT "Єдиний накопичувальний пенсійний фонд" (накопичувальна пенсійна система), що не є підставою для зарахування періоду до страхового стажу.

Враховуючи наведене, підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 21.06.1999 по 20.06.2012 в Республіці Казахстан немає. Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач не зверталась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про врахування періоду роботи з 27.07.1986 по 01.02.1999 до страхового стажу, а тому позовна вимога щодо зарахування вказаного періоду є передчасною, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

З наведених підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив від 23.04.2021 (а.с. 51) позивач зазначила, що відповідно до ч. 1 ст.48 КЗпП України єдиним і основним документом про трудову діяльність працівника є трудова книжка. Тому твердження відповідача, що позивач окремо не зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про врахування періоду роботи з 27.07.1986 по 01.02.1999 не заслуговують на увагу.

Зокрема, відповідно до запису №12 трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що в період з 27.07.1986 по 01.02.1999 вона працювала у Карагандинському міськпобуткомбінаті (Республіка Казахстан) на посаді перукаря широкого профілю. Отже, подаючи заяву про призначення пенсії по віку та надаючи за основу підтвердження набутого трудового стажу свою трудову книжку вважає, що належним чином звернулася до відповідача із заявою про зарахування всього трудового стажу. Щодо решти викладеного у відзиві вважає, що відповідач не надав належних та мотивованих доводів для не зарахування відпрацьованого нею трудового стажу

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

06.11. 2020 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» подавши пакет документів (а.с. 59-61).

Як вбачається з розписки-повідомлення, відповідач повідомив позивача, що для призначення пенсії за віком, необхідно у строк до 05.02.2021 подати документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженим постановою КМ України від 12.08.1993 №637, зокрема за періоди з 18.01.1982 по 10.09.1982; з 21.07.1986 по 01.02.1999; з 03.04.1999 по 15.06.2012 (а.с. 60-61).

25.02.2021 позивач звернулась із повторною заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про зарахування періоду роботи з 21.06.1999 по 20.06.2012 до страхового стажу та призначення пенсії за віком з 05.11.2020. До заяви позивач долучила документи, які надійшли від AT «Єдиний накопичувальний пенсійний фонд» Республіки Казахстан, а саме: лист №22-04-41/6393 від 22.12.2020; копію договору про пенсійне забезпечення за рахунок обов`язкових пенсійних внесків №0803/48854 від: 10.11.1999; виписку про сплату обов`язкових пенсійних внесків за період з 21.06.1999 по 20.06.2012 (а.с. 41-47).

23.02.2021 відповідач листом відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи на території Республіки Казахстан з 03.04.1999 по 15.06.2012, оскільки зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 періодів роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав та врахування заробітної плати за періоди роботи на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав здійснюється за умови підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць, на території яких провадилася трудова діяльність.

В ході розгляду звернення встановлено, що надані позивачем документи містять інформацію щодо укладення договору про пенсійне забезпечення за рахунок обов`язкових внесків та виписки з індивідуального пенсійного рахунка AT "Єдиний накопичувальний пенсійний фонд" (накопичувальна пенсійна система), що не є підставою для зарахування періоду до страхового стажу. У листі відповідач також вказав, що спеціалістами відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинській області проведено запит 07.04.2020 до АТ «Державний фонд соціального страхування республіки Казахстан для підтвердження згаданого періоду. По надходженню запитуваної інформації буде повторно вивчено питання права на призначення пенсії за віком, про що позивача проінформують додатково (а.с. 7).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі джерела права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 44 Закону №1058-IV встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 1.2. Порядку №22-1 , заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно п. п. 4.1, 4.2, 4.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку №22-1).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 двічі зверталася до відповідача з письмовими заявами про призначення пенсії за віком з 05.11.2020 (а.с. 41, 59) до якої додала копію трудової книжки та інші необхідні документи, у тому числі про її страховий стаж (а.с. 63-89).

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ у Волинській області не прийняло жодного рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 від 05.11.2020 та від 25.01.2021 в порядку, визначеному Законом №1058-IV та Порядком №22-1, натомість надіслало позивачу лист інформаційного характеру про те, що до її страхового стажу неможливо зарахувати період роботи на території Республіки Казахстан з 03.04.1999 по 15.06.2012, оскільки надані позивачем документи містять інформацію щодо укладення договору про пенсійне забезпечення за рахунок обов`язкових внесків та виписки з індивідуального пенсійного рахунка AT "Єдиний накопичувальний пенсійний фонд" (накопичувальна пенсійна система), що не є підставою для зарахування періоду до страхового стажу.

Відтак, такі дії відповідача, на переконання суду, не є законним способом поведінки державного органу та є формальною відповіддю на звернення, оскільки не містять жодного рішення у розумінні частини 5 статті 45 Закону №1058-IV та положень Порядку № 22-1.

Застосовуючи наведені вище норми законодавства суд дійшов висновку, що рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку пенсії повинно бути оформлене розпорядчим індивідуальним правовим актом - розпорядженням ГУ ПФУ у Волинській області. Таке рішення не може оформлятися інформаційним листом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяв ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.11.2020 та від 25.01.2021.

Відсутність належним чином оформленого рішення ГУ ПФУ у Волинській області про призначення чи про відмову у призначенні пенсії позивачу, не зважаючи на надіслання заявнику листа, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.11.2020, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області розглянути повторно заяви позивача про призначення пенсії з 05.11.2020 та за результатами їх розгляду прийняти відповідне рішення на підставі вимог Закону України №1058-IV та Порядку №22-1.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у зарахуванні стажу набутого на території Республіки Казахстан; зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період роботи з 27.07.1986 по 01.02.1999 у Карагандинському міськпобуткомбінаті та з 03.04.1999 по 15.06.2012 у приватній перукарні " ІНФОРМАЦІЯ_1 " суд зазначає наступне.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як вбачається із записів у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (а.с. 8-9, 65-68) ОСОБА_2 у період з 27.07.1986 по 01.02.1999 працювала у Карагандинському міськпобуткомбінаті (Республіка Казахстан) на посаді перукаря широкого профілю; у період з 03.04.1999 по 15.06.2012 позивач працювала на посаді майстра-універсала у приватній перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

З листа відповідача від 23.02.2021 (а.с.7) слідує, що спеціалістами відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Волинській області проведено запит 07.04.2020 до АТ «Державний фонд соціального страхування республіки Казахстан для підтвердження періоду роботи на території Республіки Казахстан з 03.04.1999 по 15.06.2012.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною четвертою статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Відповідно до статті 1 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеною і Україною і Республікою Казахстан, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди передбачено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами (стаття 8 Угоди).

Згідно з статтею 10 Угоди держави - учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру.

Крім того з 21.09.1995 набула чинності угода між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення, яка поширюється на всі види державного пенсійного забезпечення громадян, що встановлені або будуть встановлені

законодавством кожної з держав.

Згідно з статтею 4 Угоди від 21.09.1995 пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Казахстан та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до

законодавства тієї держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до статті 6, 7 Угоди від 21.09.1995 призначення пенсії проводиться за поданням потрібних документів, які підтверджують право на неї згідно з законодавством держави проживання. Документи, видані у встановленому порядку на території держав-учасниць цієї Угоди, приймаються без легалізації. При здійсненні пенсійного забезпечення компетентні органи держав-учасниць цієї Угоди співпрацюють один з одним безпосередньо. Питання, не вирішені компетентними органами, розглядаються договірними Сторонами шляхом переговорів.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Казахстан та членів їхніх сімей здійснюється відповідно до законодавства тієї держави, на території якої вони проживають. Разом з тим, для встановлення права на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

При цьому, органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФУ у Волинській області не з`ясував питання відносно того, який саме страховий стаж (його періоди) був набутий позивачем на території Республіки Казахстан позивачем, так само як не з`ясовував правову природу пенсійного договору про пенсійне забезпечення за рахунок обов`язкових пенсійних внесків №0803/48854 від 10.11.2009 (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем формально було зроблено лише один запит 07.04.2020 до АТ «Державний фонд соціального страхування республіки Казахстан для підтвердження періоду роботи на території Республіки Казахстан з 03.04.1999 по 15.06.2012, на який невідомо чи надійшла відповідь. На виконання ухвали суду про витребування доказів від 24.05.2021 відповідачем відповідь на вищевказаний запит не надана.

Відтак, ГУ ПФУ у Волинській області у порядку співпраці, визначеному Угодою "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992 необхідно з`ясувати питання відносно того, який саме страховий стаж (його періоди) був набутий позивачем на території Республіки Казахстан ОСОБА_1 після чого розглянути питання про можливість його врахування під час прийняття рішення про призначення пенсії позивачу за віком.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що допустивши бездіяльність, яка виразилась у неприйнятті рішення за заявами позивача, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законодавством України, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №0.0..1 від 12.03.2021 (а.с.5).

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених вимог - 454,00 грн, решту витрат повинен нести позивач.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22В, )

Суддя Т.М. Димарчук