Справа № 640/9391/19
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9391/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Лещенко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоконсалт» на рішення Окружного адміністративного суду місьа Києва від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоконсалт» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоконсалт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 21 грудня 2018 року № ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 21 грудня 2018 року № ;

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 21 грудня 2018 року № .

Позов обґрунтовано тим, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства в ході здійснення господарських операцій з спірними контрагентами є хибними та не підтверджуються належними доказами з огляду на реальність господарських операцій з вказаними контрагентами у період, що перевірявся.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надіслані відповідачу листи Державною службою України з питань праці та Головного управління Держпраці у Київській області були отримані значно пізніше ні видані оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що отримання спеціальних дозволів на виконання спеціальних робіт не є необхідною умовою для проведення таких робіт ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», так як не всі роботи, які здійснювались контрагентами виконувались саме на ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та не належать до переліку робіт з підвищеною небезпекою.

У даному випадку контрагенти позивача мали ліцензії на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури, та у субпідрядних організацій були наявні достатні трудові ресурси, необхідні для виконання робіт для Замовника послуг.

Усі укладені між позивачем та його контрагентами договори не були визнані недійсними та виконані сторонами у повному обсязі, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували якість виконаних робіт, наявність перепусток для працівників та трудових ресурсів для їх виконання, відтак спірні операції за якими сформовано спірні суми податкових вигод є нереальними, що свідчить про безпідставність позовних вимог.

30 червня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю і іншому судовому засіданні в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, при цьому представник позивача не скористався можливістю брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності позивача.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 20 серпня 2018 року № 808/26-15-14-07-02-18, № 809/26-15-14-07-02-18, виданих Головним управлінням ДФС у місті, відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, на виконання наказу Головного управління ДФС у місті Києві від 15 серпня 2018 року № 12483 та ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 21 листопада 2016 року у справі № 295/14485/16-к, що винесена під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000080 від 09 листопада 2015 року, уповноваженими особами Головного управління ДФС у місті Києві була проведена документальна позапланова перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоконсалт» (код за ) з питань, що стали предметом оскарження відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами вказаної вище перевірки складено Акт від 05 вересня 2018 року № 211/26-15-14-07-02-10/30021475, відповідно до якого встановлено наступні порушення:

1) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, ст. 134, п. 135.1 ст. 135 пп.140.4.2 п.140.4 ст.140 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств у сумі 29 980 550 грн.;

2) п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення залишку від`ємного значення який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, а саме: за жовтень 2016 на суму 339 666 гривень; та заниження податку на додану вартість в загальній всього у сумі 44 169 085 грн.;

3) п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки;

4) п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до несвоєчасної реєстрації протягом перевіряємого періоду податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надалі, на підставі Акту перевірки Головним управлінням ДФС у місті Києві були винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 21 грудня 2018 року № , яким встановлено порушення п. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового року), зазначеного у податковій декларації за вересень 2016 року на 339 678,00 грн;

- від 21 грудня 2018 року № , яким встановлено порушення п. п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 31 підрозділу 10 розділу XX ПК України. У зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 7 868 268,00 грн, в тому числі 7 362 058,00 грн, за податковими зобов`язаннями та 506 210,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями.

- від 21 грудня 2019 року № встановлено порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції (нараховано пеню) на підставі п. 123.1 ст. 123 ПК України. У зв`язку з цим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 2 764 973,00 грн, у тому числі 1 843 313,00 грн, за податковими зобов`язаннями та 921 657,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявні в матеріалах справи документи щодо здійснення господарських операцій позивача з контрагентами щодо яких відкрито кримінальні провадження, тому вказані документи не є належним чином оформленими та не містять ознак первинних документів у розумінні положень Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відтак, враховуючи, що сам факт наявності документів, складених з посиланням на надання послуг не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції в з огляду на таке.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

За пп. 14.1.27 п. 14.1 статті 14 ПК України, витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно п. 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 статті 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 статті 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст. 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

У силу вимог п. 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документа не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податку, а також відповідають змісту й обсягу, відображеному в укладених платником податку договорах та складених на їх підставі первинних документах, тому у разі якщо певна господарська операція не здійснювалась, визначення податкового кредиту було б безпідставним і сума ПДВ не підлягала би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати постачальнику сум ПДВ у складі вартості товару.

Як свідчать матеріали справи, перевіркою відображених у рядку 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (послуг)» показників за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року у загальній сумі 124 587 042,00 грн, податковим органом встановлено, що останні сформовані з витрат по забезпеченню діяльності підприємств паливно-енергетичного комплексу, в основному ПАТ «Харківська ТЕЦ № 5».

Відповідно, у перевіряємому періоді позивач мав наступні господарські взаємовідносини:

1) між ТОВ «БК Евробуд», в особі директора ОСОБА_1 (надалі «Підрядник») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 15 липня 2014 року № 613, від 14 липня 2014 року № 612, від 11 липня 2014 року № 609, від 10 липня 2014 року № 608, від 22 серпня 2014 року № 647, від 12 серпня 2014 року № 639, від 21 серпня 2014 року № 644, від 08 серпня 2014 року № 637, від 04 вересня 2014 року № 672, від 28 серпня 2014 року № 660, від 04 серпня 2014 року № 634, від 27 серпня 2014 року № 658, від 25 серпня 2014 року № 651, від 20 серпня 2014 року № 640, від 06 серпня 2014 року № 636, згідно яких Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати наступне: монтажні роботи, будівельні роботи, монтаж кабельно-провідної продукції, монтаж трансформаторів струму, пуско-налагоджувальні роботи, модернізація щита постійного струму, розробка програмного забезпечення, тощо.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані роботи по контрагенту ТОВ «БК Евробуд» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 12 144 763,00 грн.

У той же час, податковий орган посилається на те, що на основі поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого встановлено, що господарська діяльність ТОВ «БК Евробуд» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2014 рік не подано; на підприємстві працювала 1 особа; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за липень 2017 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Враховуючи, що взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в листопаді - грудні 2014 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Монтажні роботи по з`єднанню елегазового вимикача, шаф управління та трансформатора напруги, Роботи з розробки програмно-технічного комплексу основних регуляторів котла блоку № 1, Монтажні роботи по формуванню станційної системи керування тощо), втім згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БК Евробуд» даних послуг, вказане свідчить про нереальність таких господарських операцій.

2) між ПП «Холдинг-Будпроект», в особі директора ОСОБА_3 , та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 , надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 10 вересня 2014 року № 1012, від 15 жовтня 2014 року № 1018, від 11 вересня 2014 року № 1013, від 10 вересня 2014 року № 1011, від 14 вересня 2014 року № 1014, від 01 жовтня 2014 року № 1015, від 02 жовтня 2014 року № 1016, від 03 жовтня 2014 року № 1017 згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані роботи по контрагенту ПП «Холдинг-Будпроект» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 872 457,00 грн.

Втім, на основі поданої звітності контролюючим органом проведено аналіз, за результатами якого встановлено, що господарська діяльність ПП «Холдинг-Будпроект» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано; на підприємстві працювала 6 осіб; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за травень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Враховуючи, що взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в листопаді 2014 року відповідно до ІС «Податковий блок» (підготовчі роботи з улаштування покрівлі шатра освітлювача № 3, Будівельні та монтажні роботи акамуляторної батареї № 2 тощо), однак згідно ЄДРПН не встановлено придбання ПП «Холдинг-Будпроект» даних товарів (послуг).

3) між ТОВ «Бекар-М», в особі директора ОСОБА_4 (надалі «Постачальник») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Покупець») укладено договори поставки від 29 вересня 2014 року № 167, від 27 жовтня 2014 року № 256, згідно яких постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити обладнання.

У відповідності до регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані товари по контрагенту ТОВ «Бекар-М» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 769 163,00 грн.

У той же час, згідно поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого податковим органом було встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Бекар-М» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: остання декларація з податку на прибуток подано за 2014 рік з нульовими показниками; звіти про нарахування заробітної плати не подавались; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за січень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу встановлено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Бекар-М» даних товарів (послуг), що свідчить про відсутність матеріальні та трудові ресурси для здійснення робіт, які потребують спеціальних знань.

4) між ТОВ «Стар Лайм», в особі директора ОСОБА_5 , (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договір підряду від 05 серпня 2014 № 11, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати пуско-налагоджувальні роботи.

Згідно регістрів синтетичного, аналітичного та бухгалтерського обліку ТОВ «Енергоконсалт» вартість за отримані роботи по контрагенту ТОВ «Стар Лайм» були віднесені підприємством ТОВ «Енергоконсалт» до складу витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування за 2014 рік у сумі 2 011 429 грн.

При цьому, на основі поданої звітності проведено аналіз, за результатами якого податковим органом встановлено, що господарська діяльність ТОВ «Стар Лайм» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларації з податку на прибуток не подано; звіти про нарахування заробітної плати не подавались; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за грудень 2014 року з нульовими показниками; підприємством не подавались фінансові звіти.

У свою чергу, згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Стар Лайм» даних товарів (послуг), та у період взаємовідносин засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Стар Лайм» був ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до якого було порушено кримінальну справу у відношенні службової особи (службових осіб) суб`єкта господарювання за статтею 205 Кримінального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, податковий орган прийшов до висновку про порушення ТОВ «Енергоконсалт» п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а саме: завищення показників у рядку 04 Декларацій «Витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування» за 2014 рік у сумі 19 797 812, грн.

Крім того, даною перевіркою відображених у рядку 01 декларації(й) «Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку» показників за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2017 року встановлено, що на формування цих показників мало вплив здійснення робіт з обслуговування та модернізації об`єктів паливно-енергетичного комплексу (в основному ТОВ «Харківська ТЕЦ № 5»).

Так, у перевіряємому періоді позивач мав наступні взаємовідносини:

1) між ТОВ «Старт Союз», в особі директора ОСОБА_6 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») укладено договори підряду від 23 березня 2015 року № 414, від 25 березня 2015 року № 418, від 22 червня 2015 року № 474, від 22 червня 2015 року № 475, від 22 червня 2015 року № 476, від 19 травня 2015 року № 441, від 02 червня 2015 року № 473, від 01 липня 2015 року № 488, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати монтажні роботи.

У той же час, з аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Старт Союз» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано; на підприємстві працювала 1 особа; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; - остання декларація з ПДВ подана за липень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

При цьому, за період з квітня - по липень 2015 року ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано наступні види робіт: улаштування мулового майданчику, вертикальне переміщення робочого майданчика, ремонт металоконструкцій градирні тощо, які надавась ТОВ «Старт Союз», у той час як згідно ЄДРПН не встановлено виконання ТОВ «Старт Союз» даних послуг.

2) між ТОВ «Біонікс ЛТД», в особі директора ОСОБА_7 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 23 червня 2015 року № 036, від 23 червня 2015 року № 035, від 24 червня 2015 року № 037, від 24 червня 2015 року № 038, від 25 червня 2015 року № 039, від 26 червня 2015 року № 041, від 26 червня 2015 року № 042, від 23 червня 2015 року № 033, від 23 червня 2015 року № 034, від 29 червня 2015 року № 043, від 30 червня 2015 року № 049, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Однак, господарська діяльність ТОВ «Біонікс ЛТД» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано; на підприємстві працювала 1 особа; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

У свою чергу, взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в липні - вересні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Встановлення додаткового насосу меншої продуктивності в будівлі існуючої насосної станції протипожежно-технічного водопостачання для експлуатації при режимах зі зменшеним підживленням тепломережі та в період повної зупинки, Вертикальне переміщення робочого майданчика тощо), однак згідно даних з ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Біонікс ЛТД» даних товарів (послуг).

3) між ТОВ «Нордкап Інвест», в особі директора ОСОБА_8 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 24 березня 2015 року № 1803, від 24 березня 2015 року № 1903, від 23 березня 2015 року № 1603, від 23 березня 2015 року № 1703, від 25 березня 2015 року № 2103, від 25 березня 2015 року № 2203, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Проаналізувавши податкову документацію позивача, контролюючий орган зазначив, що господарська діяльність ТОВ «Нордкап Інвест» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано; підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Враховуючи, що взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в квітні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Демонтаж обладнання другої дільниці цеху, роботи по монтажу обладнання для підтримки хімічних процесів, роботи по монтажу основного обладнання та його регулюванню тощо), однак згідно даних ЄДРПН не встановлено придбання вказаним контрагентом даних товарів (послуг).

4) між ТОВ «БК «Оптима», в особі директора ОСОБА_9 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 06 липня 2015 року № 488, від 19 травня 2015 року № 303, від 19 травня 2015 року № 302, від 19 травня 2015 року № 301, від 19 травня 2015 року № 304, від 19 травня 2015 року № 305, від 08 червня 2015 року № 334, від 08 червня 2015 року № 335, від 06 липня 2015 року № 490, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Втім, господарська діяльність ТОВ «БК «Оптима» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано; на підприємстві працювала 1 особа; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за вересень 2016 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, вказані взаємовідносини задекларовано в липні - серпні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Монтаж та доукомплектація шаф керування, Вертикальне переміщення робочого майданчика, Розробка ґрунту під закладання трубної системи тощо), однак відповідно до інформації з ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БК «Оптима» даних товарів (послуг).

5) між ТОВ «БК «Едіфейс», в особі директора ОСОБА_10 , що діє на підставі Статуту, надалі «Виконавець» та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 , що діє на підставі Статуту, надалі «Замовник» було укладено договори підряду від 28 січня 2015 року № 1522, від 28 січня 2015 року № 1523, від 29 січня 2015 року № 1526, від 26 лютого 2015 року № 1538, від 27 січня 2015 року № 1521, від 29 січня 2015 року № 1528, від 26 лютого 2015 року № 1539, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Відповідно, вказані суми податку на додану вартість по зазначених податкових накладних включені ТОВ «Енергоконсалт» до складу податкового кредиту у лютому 2015 у сумі 395 402,00 грн, у березні 2015 у сумі 281 803,00 грн, у квітні 2015 у сумі 10 853,00 грн, та відображені у Додатку № 5 «Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди.

Проте, господарська діяльність ТОВ «Будівельна компанія «Едіфейс» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2015 рік не подано; на підприємстві працювала 1 особа; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

У свою чергу, взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в лютому - квітні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Встановлення та монтаж кабельних коробів), проте згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Будівельна компанія «Едіфейс» даних товарів (послуг).

6) між підприємствами ТОВ «Альтар Груп», в особі директора ОСОБА_11 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 09 червня 2015 року № 117, від 09 червня 2015 року № 116, від 09 червня 2015 року № 115, від 09 червня 2015 року № 114, від 09 червня 2015 року № 113, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Втім, господарська діяльність ТОВ «Альтар Груп» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: остання декларація з податку на прибуток подано за 2015 рік; звіти про нарахування заробітної плати не подавались; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за січень 2017; підприємством не подавались фінансові звіти.

Враховуючи, що взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в лютому - квітні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (встановлення та монтаж кабельних коробів), втім згідно даних ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Альтар Груп» даних товарів (послуг).

7) між ТОВ «Юкатан Груп», в особі директора ОСОБА_12 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 06 травня 2015 року № 219, від 07 липня 2015 року № 303, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

У відповідності до аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Юкатан Груп» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: остання декларація з податку на прибуток подано за 2015 рік; звіти про нарахування заробітної плати не подавались; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за грудень 2015 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу встановлено, що в період взаємовідносин засновником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Юкатан Груп» був ОСОБА_13 щодо якого порушено кримінальну справу у відношенні службової особи (службових осіб) суб`єкта господарювання за статтею 205 Кримінального кодексу України.

8) між ТОВ «Ювенто», в особі директора ОСОБА_14 (надалі «Постачальник») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Покупець») укладено договори поставки від 10 липня 2015 року № 107, від 25 серпня 2015 року № 134, згідно яких Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити матеріали.

У відповідності до податкової документації, господарська діяльність ТОВ «Ювенто» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: остання декларація з податку на прибуток подано за 2014 рік; звіти про нарахування заробітної плати не подавались; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за жовтень 2015 з нульовими показниками; підприємством не подавались фінансові звіти.

При цьому, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Ювенто» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

9) між ТОВ «Форс Лайн», в особі директора ОСОБА_15 (надалі «Постачальник») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Покупець») було укладено договір поставки від 25 грудня 2015 року №121, згідно яких Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити матеріали.

У свою чергу, ОСОБА_15 (код РНОКПП НОМЕР_2 ) в період взаємовідносин з позивачем був і засновником, і директором та головним бухгалтером ТОВ «Форс Лайн», який надав пояснення, що зареєстрував підприємство особисто, проте відношення до фінансово-господарської діяльності не має.

10) між ТОВ «БМУ-Будінвест», в особі директора ОСОБА_16 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 01 лютого 2016 року № 10, від 01 лютого 2016 року № 11, від 01 лютого 2016 року № 12, від 02 лютого 2016 року № 14, від 18 лютого 2016 року № 48, від 24 березня 2016 року № 64, від 24 березня 2016 року № 65, від 24 березня 2016 року № 67, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати наступне: підготовка планів моніторингу небезпечних речовин, роботи з монтажу електрокабелів, переобладнання сигнальних засобів котельного відділення, підготовка матеріалів для плану моніторингу викидів небезпечних речовин, роботи з корегування програмного продукту, встановлення сигналізацій зв`язку з північною енергосистемою, встановлення енергозберігаючих панелей на фасаді будинку, реконструкція електролізної установки.

При цьому, господарська діяльність ТОВ «БМУ-Будінвест» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано; підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за червень 2016 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

У свою чергу. взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в березні - липні 2016 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Роботи з монтажу електрокабелів), однак згідно даних з ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «БМУ-Будінвест» даних товарів (послуг).

11) між ТОВ «Профбудкомплекс», в особі директора ОСОБА_17 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») було укладено договори підряду від 23 травня 2016 року № 235, від 18 липня 2016 року № 364, від 25 липня 2016 року № 164, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

При цьому, господарська діяльність ТОВ «Профбудкомплекс» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано; підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за вересень 2016 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

Також, під час перевірки уповноваженими особами податкового органу було встановлено, що відповідно до вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року директора ТОВ «Профбудкомплекс» ОСОБА_17 визнано винним у вчинені злочину передбаченого частини першої статті 205, частини другої статті 205-1 Кримінального кодексу України.

12) між ТОВ «Майнц», в особі директора ОСОБА_18 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 , (надалі «Замовник») укладено договір підряду від 18 травня 2016 року № 184, згідно яких Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати будівельні роботи.

Разом з тим, з аналізу податкової документації позивача, уповноважені особи податкового органу прийшли до висновку, що господарська діяльність ТОВ «Майнц» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано; підприємством не подавались звіти про нарахування заробітної плати; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за червень 2018 року (з нульовими показниками); підприємством не подавались фінансові звіти.

Крім того, уповноваженими особами податкового органу зазначено, що згідно ЄДРПН не встановлено придбання ТОВ «Майнц» товарів (послуг) пов`язаних з господарською діяльністю з позивачем.

13) між ТОВ «Будконсалт Плюс», в особі директора ОСОБА_19 (надалі «Виконавець») та ТОВ «Енергоконсалт», в особі директора ОСОБА_2 (надалі «Замовник») укладено договір підряду від 11 червня 2015 року № 124, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати наступне: «Піскоструйні роботи металевих конструкцій».

Однак, вказана господарська діяльність ТОВ «Будконсалт Плюс» має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: декларацію з податку на прибуток за 2016 рік не подано; на підприємстві працювала 1 особа; директором, головним бухгалтером і засновником являється одна особа; остання декларація з ПДВ подана за травень 2016 року; підприємством не подавались фінансові звіти.

У свою чергу, взаємовідносини з ТОВ «Енергоконсалт» задекларовано в серпні 2015 року відповідно до ІС «Податковий блок» (Піскоструйні роботи металевих конструкцій).

Втім, СУ ФР ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у місті Києві 23 січня 2017 року було взято пояснення директора ТОВ «Будконсалт Плюс» ОСОБА_19 , який повідомив, що ніякого відношення до діяльності підприємства не має, що свідчить про неможливість надання вказаних послуг позивачу.

Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган дійшов до висновку, що з взаємовідносин з ТОВ «БМУ-Будінвест», ТОВ «Профбудкомпдекс», ТОВ «Майнц», ТОВ «Старт Союз», ТОВ «Біонікс ЛТД», ТОВ «Нордкап Інвест», ТОВ «БК «Оптима», ТОВ «Будівельна компанія «Едіфейс», ТОВ «Альтар Груп», ТОВ «Юкатан Груп», ТОВ «Ювенто», ТОВ «Форс Лайн», ТОВ «Будконсалт Плюс», неможливо встановити фактичного постачання вказаних товарів та послуг, та вказані взаємовідносини оформлені без настання правових наслідків, для забезпечення вигоди третіх осіб шляхом формального оформлення первинних документів.

У свою чергу, зазначені контрагенти не мали можливості надавати послуги для ТОВ «Енергоконсалт» у зв`язку із не підтвердженням операцій по фактичному придбанню таких товарів (послуг) за ланцюгом постачання.

Крім того, як зазначає податковий орган, у контрагентів позивача взагалі відсутні трудові ресурси необхідної кваліфікації для реалізації послуг в значних обсягах контрагентам-постачальникам та відсутні докази залучення сторонніх трудових ресурсів на підставі цивільно-правових договорів та основних фондів, активів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності, номенклатура та обсяг реалізованих товарів свідчить про фізичну неможливість здійснення такого об`єму господарської діяльності без наявності допоміжних послуг, таких як транспортування, зберігання, сортування, пакування тощо та без залучення субпідрядних організацій.

Разом з тим, позивач, у свою чергу зазначив, факт виконання робіт та поставки товару за договорами, укладеними ТОВ «Енергоконсалт» із спірними контрагентами підтверджується не лише актами виконаних робіт, видатковими накладними та іншими первинними документами, укладеними між позивачем та спірними контрагентами, й актами виконаних робіт, укладеними між ТОВ «Енергоконсалт» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5», технічними актами здавання-приймання, сертифікатами та деклараціями, виданими уповноваженими органами державної влади.

Крім того, апелянт звертає увагу, що контролюючим органом не були проаналізовані всі первинні документи, які доводять реальність господарських операцій між ТОВ «Енергоконсалт» та спірними контрагентами, з огляду на що наявні всі підстави вважати доведеними факти зв`язку витрат, понесених позивачем у зв`язку з господарською діяльністю з його контрагентами.

У той же час, колегія суддів зазначає, що наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податку, а також відповідають змісту й обсягу, відображеному в укладених платником податку договорах та складених на їх підставі первинних документах, тому у разі якщо певна господарська операція не здійснювалась, визначення податкового кредиту було б безпідставним і сума ПДВ не підлягала би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати постачальнику сум ПДВ у складі вартості товару.

Слід враховувати, що при оцінці податкових наслідків господарських операцій адміністративний суд не повинен обмежуватися встановленням лише формальних умов застосування платником податкових норм шляхом подання первинних документів, що за формою та змістом відповідають законодавчим вимогам, а з урахуванням доводів податкового органу має дослідити фактичні правовідносини учасників господарських операцій, перевірити дійсний рух активів у процесі виконання операцій та встановити зв`язок складених первинних документів з реальними фактами господарської діяльності.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та визначення оподатковуваного прибутку, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

Водночас про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

У даному випадку, відсутність у зазначених підприємств трудових ресурсів, виробничого обладнання, устаткування, транспортних засобів, складських приміщень та інше свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення господарської діяльності та те, що господарські взаємовідносини носять характер «безтоварних», створених без мети настання правових наслідків.

Крім того, на виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатацію об`єктів, машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки мають бути отримані відповідні дозволи Держнаглядохоронпраці або його територіального органу.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Згідно частини третьої статті 21 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Як свідчать матеріали справи, Головне управління ДПС у місті Києві звернулось із запитами від 27 листопада 2019 року № 9312/9/26-15-08-02-15 до Державної служби з питань праці згідно яких просило надати інформацію та копії підтверджуючих документів, а саме: щодо спецтехніки, призначеної для здійснення будівельних та ремонтних робіт (в тому числі великотоннажні та інші технологічні транспортні засоби, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування) зареєстрованої за ТОВ «Енергоконсалт» (код за ЄДРПОУ - 30021475), ТОВ «Старт Союз» (код 39246795), ТОВ «Нордкап Інвест» (код 39240091), ТОВ «БК «Оптима» (код 37939773), ТОВ «Альтар Груп» (код 39408528), ТОВ «Юкатан Груп» (код 39163012), ТОВ «Ювенто» (код 39378609), ТОВ «Форс Лайн» (код 40047945), ТОВ «Біонікс ЛТД» (код 39378588), ТОВ «Будконсалтинг Плюс» (код 39315010), ТОВ «Майнц» (код 39989695), ТОВ «Будівельнак компанія «Едіфейс» (код 39280532) та ТОВ «БМУ- Будінвест» (код 39993455); щодо дозволів виданих для виконання будівельних та ремонтних робіт за зазначеними вище суб`єктами господарювання; щодо проведення в межах повноважень перевірок вказаних вище суб`єктів (з наданням копій підтверджуючих документів); інші документи, які мають значення для об`єктивного вирішення справи.

Листом від 03 грудня 2019 року № 9181/2/5.2-ДП-19 Державною службою України з питань праці повідомлено про направлення вказаного запиту за належністю до територіальних органів Держпраці, та проінформовано, що дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ «Старт Союз» (), ТОВ «Нордкап Інвест» (), ТОВ «БК «Оптима» (), ТОВ «Альтар Груп» (), ТОВ «Юкатан Груп» (), ТОВ «Ювенто» (), ТОВ «Форс Лайн» (), ТОВ «Біонікс ЛТД» (), ТОВ «Будконсалт Плюс» (), ТОВ «Майнц» (), ТОВ «Будівельна Компанія «Едіфейс» (), ТОВ «БМУ-Будінвест» () Держпраці та її територіальні органи не видавали, та впродовж 2019 року заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю, зайнятість та загальнообов`язкове державне соціальне страхування на вказаних підприємствам за даними автоматизованої системи моніторингу «Моніторинг порушень трудового законодавства» (АСМ-І), не проводились».

Аналогічна інформація, була підтверджена і в листі Головного управління Держпраці у Київській області від 11 грудня 2019 року № 11/3/19/21419 як органом, яким видаються дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки за місцем реєстрації вищевказаних суб`єктів господарювання (юридичних осіб).

З огляду на вказане, виконання робіт на ПАТ «Харківська ТЕЦ №5» як на об`єкті з підвищеною небезпекою пов`язане з отриманням спеціальних дозволів для здійснення робіт передбачених договорами підряду.

Втім, розгляд питання щодо необхідності відповідного дозволу для проведення робіт на ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» та його наявності, та наявності спеціальної техніки для виконання таких робіт, вже було предмет розгляду іншої справи №826/1308/18, за наслідками якої було прийнято постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року по справі, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Енергоконсалт».

Під час розгляду вказаної справи, суд дійшов до висновку, що кількість працівників необхідна ПП «Вега-Ремстрой» для виконання будівельних робіт та виготовлення проектно-вишукувальної науково-технічної продукції повинна становити не менше 135 робітників, та отримання спеціальних дозволів є необхідною умов для здійснення будь якого виду робіт на ПАТ «Харківська ТЕЦ-5».

Відповідно до приписів частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Твердження апелянта про отримання таких листів вже після винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень колегія суддів оцінює критично, так як зазначені обставини не спростовують факт відсутності на момент проведення перевірки у контрагентів позивача дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

У свою чергу, позивачем на під час розгляду судом даної справи, ні під час проведення уповноваженим органом перевірки не було надано документів, що б підтверджували якість виконаних робіт, наявність перепусток для робітників.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно зауважено, що позивачем не було надано до суду належним документів на підтвердження наявності у оспорюваних контрагентів необхідної кількості працівників для належного виконання робіт (послуг) на підставі яких були укладені між позивачем та контрагентами договори підряду.

Відповідно, відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів, виробничого обладнання, устаткування, транспортних засобів, складських приміщень, журналу відвідувань, перепусток, посвідчення про проходження персоналом інструктажу по техніці безпеки, дозволів та інше, свідчить про оформлення господарських взаємовідносин без мети настання правових наслідків.

Відтак, надані позивачем первинні документи сприяли лише формальному відтворенню господарської операції, яка не відбувалась, оскільки самі по собі вищезазначені документи, які містяться в матеріалах справи, не можуть підтвердити фактичне виконання господарських договорів між позивачем та його контрагентами.

Крім того, по всім вищевказаним господарським операціям позивачем жодним чином не обґрунтовано ділової мети замовлення вказаних послуг, не підтверджено доказами рух коштів, що ці послуги були дійсно оплачені, наявність обривів ланцюга постачання, тощо.

Посилання апелянта на те, що ні судом першої інстанції, ні податковим органом не були проаналізовані первинні документи між ТОВ «Енергоконсалт» з іншими замовниками, на виконання яких позивачем були укладені договори із деякими із спірних контрагентів колегія суддів відхиляє, так як з аналізу наданих документів, не можливо встановити, які саме документи були оформленні для інших замовників.

Окрім того, слід звернути увагу на наявність кримінальних проваджень та допитів директорів контрагентів позивача.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 у справі № 760/20771/17 директора ТОВ «Профбудкомплекс» ОСОБА_17 визнано винним у вчинені злочину передбаченого частиною першою статті 205, частиною другою статті 205-1 Кримінального кодексу України.

У відповідності до вказаного вироку, 21 квітня 2016 року, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_17 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, а також той факт, що надані ОСОБА_20 йому на підпис документи містять завідомо неправдиві відомості щодо зміни керівника, складу засновників, місцезнаходження, придбання та перереєстрації суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи ТОВ «Профбудкомплекс», яке в подальшому буде використовуватися для прикриття незаконної діяльності інших осіб, діючи умисно, з корисних мотивів за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи відведену йому у заздалегідь обумовленому злочинному плані роль, засвідчив їх своїм підписом, надавши їм статус офіційних документів, а саме: договір № 1 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, договір № 2 купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, протокол № 3 загальних зборів учасників ТОВ «Профбудкомплекс» від 21 квітня 2016 року, наказ № 5 від 22 квітня 2016 року, реєстраційну картку на внесення змін до відомостей про юридичну особу, заяву про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДРЮО від 23 квітня 2016 року, тим самим вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи завідомо неправдиві відомості, після чого вказані офіційні документи передав невстановленій особі на ім`я ОСОБА_20 .

Після чого, 25 квітня 2016 року вказані документи, що містять завідомо неправдиві відомості ОСОБА_17 , подав державному реєстратору відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Києво-Святошинського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у Київській області, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 126, що призвело до державної реєстрації державним реєстратором зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу - суб`єкта підприємницької діяльності - ТОВ «Профбудкомплекс» (), про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зроблено запис під № 2011698.

Таким чином, з огляду на вказане, ОСОБА_17 своїми діями, які виразились у внесенні за попередньою змовою групою осіб в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчинені за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 205-1 Кримінального кодексу України.

У свою чергу, вказаним вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року, з урахуванням частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обставини фальшування первинних документів і метою ухилення від сплати податків.

Крім того, засновник, директор та головний бухгалтер ТОВ «Форс Лайн» ОСОБА_15 надав пояснення згідно яких він зареєстрував підприємство особисто, проте відношення до фінансово-господарської діяльності не має.

При цьому, відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 20 листопада 2018 року у справі № 752/2434/18 директора ТОВ «Форс Лайн» громадянина ОСОБА_15 визнано винним у вчинені злочину передбаченого частиною першою статті 205, частиною другою статті 205-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Також, контролюючий орган звертає увагу на те, що у відповідності до протоколу допиту від ОУ ДПІ у Деснянському p-ні м. Києва від 03 січня 2017 року щодо непричетності до ведення фінансово-господарської діяльності директора ТОВ «Будконсалт Плюс» ОСОБА_19 вбачається, що фінансового-господарські документи останній не підписував, договори не заключав, щомісячно йому платили певну суму грошей на карту банка, за весь рік вказана сума склала 40 тис.грн.

Так, згідно даних АІС «СФП» по ТОВ «Будконсалт Плюс» наявна картка суб`єкта фіктивного підприємництва від 06 лютого 2017 року № 132/8/26-52-21-03.

У той же час, згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 14 лютого 2018 року по справі № 752/2434/18 громадянина Ноженко- ОСОБА_21 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, у даному випадку підприємства ТОВ «Профбудкомплекс»,ТОВ «Форс Лайн» та ТОВ «Будконсалт Плюс» знаходились поза межами контролю формального (номінального) директора, а від імені контрагентів невідомі особи лише оформляли відповідні документи.

У даному випадку, вказані підприємства були зареєстровані на підставних осіб, які не мали жодного відношення до діяльності та не здійснювали фактичної господарської діяльності (дій) та будь - яких операцій від імені вказаних контрагентів.

У свою чергу, наявні в матеріалах справи документи щодо здійснення господарських операцій позивача з контрагентами щодо яких відкрито кримінальні провадження не є належним чином оформленими та не містять ознак первинних документів у розумінні положень Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Слід зазначити, що така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 205 КК України, стосовно фіктивності підприємства контрагента покупця, має бути врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами.

Відтак, первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд в ряді постанов, зокрема в постановах від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18.

Згідно зі статтею 55-1 Господарського кодексу України ознаками фіктивності, що дають підстави для звернення до суду про припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичною особою - підприємцем, в тому числі визнання реєстраційних документів недійсними, є: зареєстровано (перереєстровано) на недійсні (втрачені, загублені) та підроблені документи; незареєстровано у державних органах, якщо обов`язок реєстрації передбачено законодавством; зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.

Таким чином, стаття 55-1 Господарського кодексу України містить ознаки (критерії), за якими юридична особа чи діяльність фізичної особи-підприємця можуть бути визнані фіктивними, тобто такими, в яких зовнішня організаційно-правова форма не відповідає її суті та меті створення. При цьому, норми матеріального закону не пов`язують ознак фіктивності юридичної особи з обов`язковим встановленням вини в діях особи (осіб), яка зареєструвала (перереєструвала) таку особу чи попереднього кримінального провадження і постановленні обвинувального вироку щодо осіб, які вчинили фіктивне підприємництво, тобто злочин, передбачений частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України.

При цьому, позивачем під час розгляду справи не представлено будь-яких доказів на підтвердження того, що він перевірив повноваження осіб, які діяли від імені його контрагентів, ідентифікував осіб, що підписували документи від їх імені.

Враховуючи, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування валових витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи, тому колегія суддів приходить до переконання про правильність висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоконсалт» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук