Справа № 520/1651/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 р. Справа № 520/1651/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "СІВА" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 р. (ухвалене суддею Кухар М.Д.) по справі № 520/1651/21 за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "СІВА" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області, створеного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "СІВА" звернулося до суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Харківській області, створеного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області № 2229790/37447298 від 14.12.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 5, складеної Приватним сільськогосподарським підприємством СІВА 30.10.2020 р; зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 5 від 30.10.2020 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 р. позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області, створеного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України № 2229790/37447298 від 14.12.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 5, складеної Приватним сільськогосподарським підприємством СІВА 30.10.2020 р.; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 5 від 30.10.2020 р., складену Приватним сільськогосподарським підприємством СІВА.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат пов`язаних з надання правничої допомоги, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 р. в частині розподілу судових витрат (стягненні витрат на допомогу) та ухвалити нове рішення в частині розподілу судових витрат, яким на користь Приватного сільськогосподарського підприємства «СІВА» судові витрати на правничу допомогу, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та розглядом справи № 520/1651/21 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області створеного на правах відокремленого підрозділу Державної служби України в розмірі 7500 грн. та за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України 7500 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення в цій частині, суд першої інстанції керувався тим, що у суду відсутня можливість встановити дійсний розрахунок, понесених позивачем витрат.

Суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства з наступних підстав.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. ч. 4, 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 р. у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 р. у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 р. у справі № 813/4989/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 р. у справі № 200/14113/18-а, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, від 21.05.2020 р. у справі № 240/3888/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2021 р. між позивачем Приватним сільськогосподарським підприємством "Сіва" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Парадігм" (Адвокатське об`єднання) укладено Договір №1-11С2021-АО про надання правової та професійної правничої допомоги (далі - Договір), за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову та професійну правничу допомогу з усіх питань юридичного характеру Клієнта. (п.1.1 Договору).

Пунктом 4.8 Договору № 1-11С2021-АО від 11.01.2021 р. передбачено, якщо інший строк та порядок оплати гонорару не встановлено письмовим Дорученням, оплата гонорару здійснюється у безготівковій формі протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту передачі (отримання направлення, надання, передання) Клієнту, в порядку, передбаченому п. 4.13 даного Договору, Рахунку на підписання Акту приймання-передачі наданої правової та професійної правничої допомоги. Компенсація фактично-понесених витрат здійснюється протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту передачі (отримання, направлення, надання, передання) Клієнту, в порядку передбаченому п. 4.13 даного Договору, Звіту про фактично понесені витрати під час виконання відповідного доручення.

Клієнт має право на дострокове виконання своїх зобов`язань зі сплати гонорару та компенсації фактичних витрат Адвокатського об`єднання у будь-якому розмірі, у т.ч. всієї суми.

Згідно із п. 4.13 Договору, з метою однакового розуміння Сторонами положень даного Договору, Сторони погодили, що належним виконанням Адвокатським об`єднанням свого обов`язку з передачі Клієнту письмових документів (зокрема, але не виключно: рахунку на оплату, Акта про надання правової та професійної правничої допомоги. Звіту про виконання договору про надання правової та професійної правничої допомоги у формі Звіту про надану правову професійну правничу допомогу тощо), а відповідно безумовним підтвердженням факту отримання Клієнтом письмових документів вважатиметься один з наступних способів (Надання, Отримання, Направлення, Передання).

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 15.03.2021 р. за договором № 1-11С2021-АО, Адвокатське об`єднання надало позивачу правничу допомогу в межах укладеного Договору за Дорученням № 1 від 11.01.2021 р. Остаточний розмір гонорару згідно узгодженого доручення склав 15000 грн.

Разом з цим, за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції позивач просить стягнути в розмірі 10000 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності, заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції виходить з того, що справа яка розглядається відноситься до справ незначної складності. Ця справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 р. у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Із врахуванням вищевикладеного та вимог ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності та, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що стягненню підлягають витрати які понесені позивачем на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 142, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "СІВА" задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 р. по справі № 520/1651/21 скасувати в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу.

Прийняти постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, створеного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП: 43983495, 61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, буд. 46) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства СІВА (63042 Харківська обл., Валківський р-н, с. Сніжків, вул. Промислова, 21. ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053. м. Київ, Львівська плоіца, 8. Код ) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства СІВА () судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова