Справа № 440/5711/21
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Справа № 440/5711/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клочка К.І., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії. Під час розгляду справи суд,

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ №НТ201218 від 18 грудня 2020 року в частині, що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Полтавську міськрайонну філію Полтавського обласного центру зайнятості поновити виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , призначену 23 березня 2020 року на 720 календарних днів з 1 січня 2021 року у визначеному Законом розмірі .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача, йому протиправно припинено виплату допомоги по безробіттю.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 12.03.2021 №367/21 відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що позивач звільнений з останнього місця роботи у період карантину та за угодою сторін, відповідно Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості правомірно прийнято рішення щодо призначення йому допомоги по безробіттю на 270 календарних днів з 23.03.2020 по 18.12.2020 року включно, на підставі внесених Законом України від 13.04.2020 р. №553-IX змін до п.3-2 розділу- VIII Закону України №1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно із частиною першою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

20.03.2020 ОСОБА_1 звільнений з роботи з ПАТ "НДІ КОЛАН" за згодою сторін згідно з пунктом 1 статті 36 Законів про працю України.

23.03.2021 позивач звернувся до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості про призначення допомоги по безробіттю.

Наказом від 03.04.2020 № НТ200403 позивачу було надано статус безробітного (з 23.03.2020) та призначено допомогу по безробіттю строком на 360 календарних днів з 23.03.2020 по 17.03.2021.

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 був звільнений за угодою сторін відповідно до пункту 1 частини 5 статті 31 Закону України № 1533-ІІІ його було попереджено під особистий підпис про скорочення виплати допомоги по безробіттю на 90 днів, тобто про фактичне припинення виплат з 18.12.2020.

Факт попередження позивача 27.07.2020 про наступне скорочення виплат підтверджується додатком № 2 до його персональної картки, що долучений відповідачем до відзиву.

18.12.2020 Полтавською міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості винесено наказ № НТ201218 про припинення виплат допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати відповідно до пункту 12 частини 1 статті 31 Закону № 1533-ІІІ.

Позивач не погодився із зазначеним наказом та звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, визначено Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року №5067-VI (далі - Закон №5067-VI, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону №5067-VI визначено, що:

- безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування;

- безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи.

Згідно статті 5 Закону №5067-VI, держава гарантує у сфері зайнятості: вільне обрання місця застосування праці та виду діяльності, вільний вибір або зміну професії; одержання заробітної плати (винагороди) відповідно до законодавства; професійну орієнтацію з метою самовизначення та реалізації здатності особи до праці; професійне навчання відповідно до здібностей та з урахуванням потреб ринку праці; підтвердження результатів неформального професійного навчання осіб за робітничими професіями; безоплатне сприяння у працевлаштуванні, обранні підходящої роботи та одержанні інформації про ситуацію на ринку праці та перспективи його розвитку; соціальний захист у разі настання безробіття; захист від дискримінації у сфері зайнятості, необґрунтованої відмови у найманні на роботу і незаконного звільнення; додаткове сприяння у працевлаштуванні окремих категорій громадян.

Відповідно до приписів ст. 43 Закону №5067-VI, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 року №1533-ІІІ (далі - Закон №1533-ІІІ, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами ч. 1 ст. 6 Закону №1533-ІІІ передбачено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно до ч. ч. 1, 4 ст. 22 Закону №1533-ІІІ:

- право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» - 180 календарних днів;

- для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №1533-ІІІ, застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

За приписами п. 1 ч. 5 ст. 31 Закону №1533-ІІІ, тривалість виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації скорочується на строк до 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин або за угодою сторін (на 90 календарних днів).

З аналізу вказаних норм чинного законодавства України вбачається, що держава гарантує у сфері зайнятості особам працездатного віку до призначення пенсії, які через відсутність роботи не мають доходів, проте готові та здатні приступити до роботи, соціальний захист у разі настання безробіття у формі права на отримання допомоги по безробіттю. Право на отримання відповідної допомоги мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Для осіб передпенсійного віку тривалість виплати не може перевищувати 720 календарних днів. За наявності у безробітного понад 10 років страхового стажу допомога призначається у розмірі 70% його середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку, затвердженого КМУ. Тривалість виплати скорочується на строк до 90 календарних днів у разі звільнення з останнього місця роботи, зокрема, за угодою сторін.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», зі змінами, внесеними постановами КМ України від 25.03.2020 №239, від 22.04.2020 №291, від 04.05.2020 №343, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 11.11.2020 №1100, запроваджено з 12.03.2020 до 31.12.2020 на усій території України карантин.

Пунктом 14 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 року №553-IX (далі Закон України від 13.04.2020 року №553-IX) доповнено четвертим абзацом п. 3-2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», яким встановлено, що для осіб, які втратили роботу в період карантину, не застосовуються вимоги щодо скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, визначені пунктом 1 ч. 5 ст. 31 цього Закону (№1533-ІІІ), при цьому загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для таких осіб не може перевищувати 270 календарних днів.

Положення Закону України від 13.04.2020 року №553-IX набрали чинності 18.04.2020 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що з 18.04.2020 діють норми, згідно з якими загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, які втратили роботу в період карантину, тобто з 12.03.2020, не може перевищувати 270 календарних днів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було звільнено з останнього місця роботи 20.03.2020, тобто у період дії карантину, за згодою сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення відповідача про скорочення позивачу допомоги по безробіттю на строк 90 календарних днів у зв`язку зі звільненням з останнього місця роботи за угодою сторін, прийнято у відповідності вимог, чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Водночас, твердження позивача про те, що йому 20.03.2020 було призначено допомогу по безробіттю як особі передпенсійного віку строком на 720 календарних днів спростовується наданими відповідачем доказами.

Доказів скасування наказу від 03.04.2020 № НТ200403, яким позивачу було надано статус безробітного (з 23.03.2020) та призначено допомогу по безробіттю строком на 360 календарних днів суду не надано. Відтак, суд не надає оцінку правомірності первинного призначення допомоги по безробіттю та, як наслідок, строку, на який була призначена допомога під час первинного призначення допомоги по безробіттю.

За наведених обставин наказ Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ201218 від 18.12.2020 про припинення виплат допомоги по безробіттю є правомірним, підстави для поновлення виплати допомоги по безробіттю як особі передпенсійного віку відсутні.

Стосовно твердження позивача про необхідність призначення та здійснення йому виплати допомоги по безробіттю, як особі передпенсійного віку в порядку передбаченому абзацом 2 частини четвертої статті 22 Закону України №1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» суд зазначає наступне.

27.07.2020 при безпосередньому відвідуванні ОСОБА_1 центру зайнятості фахівець центру зайнятості повторно рекомендував безробітному надати довідку з Пенсійного фонду України про дату виходу на пенсію.

Зазначена обставина підтверджується відповідним підписом позивача від 27.07.2020 щодо ознайомлення з відповідною рекомендацією фахівця у додатку № 1 до Персональної картки "Відвідування центру зайнятості/філії центру зайнятості", що долучена відповідачем до відзиву на позовну заяву.

Доказів надання до центру зайнятості інформації щодо наявності необхідного страхового стажу, що підтверджує час можливого виходу позивача на пенсію суду не надано.

Водночас, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що крім віку, умовою призначення пенсії є страховий стаж, обчислення якого здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду.

Ненадання інформації про наявний у позивача страховий стаж, обчислений територіальними органами Пенсійного фонду позбавляє відповідача можливості встановити час виходу його на пенсію та, відповідно, чи є він особою передпенсійного віку.

Згідно приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій та рішень у спірних правовідносинах, а відтак, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості ( вул. Небесної сотні, 91, м. Полтава, Полтавська область, 36022) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя К.І. Клочко