Справа № 942/892/21
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 08.07.2021
ЄУ № 942/892/21
Провадження №2-а/942/16/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року, Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтенко О.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Клиги І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Божка Вадима Сергійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог зазначив, що 18.06.2021 поліцейським УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Божком В.С.було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4368587, відповідно до якої на позивача було накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. За змістом вказаної постанови, позивач перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год, чим порушив вимоги та п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Позивач не погодився з накладеним відносно нього стягненням та зазначив, що 18.06.2021 він рухався на власному автомобілі марки CHEVROLET CAPTIVA, реєстраційний номер НОМЕР_1 по трасі Київ-Чоп по напрямку з м. Новоград-Волинський в напрямку м. Київ. Близько 14 год., після того як позивач проїхав населений пункт Болярка Житомирської області зі швидкістю близько 70 км/год його зупинили працівники поліції, один з яких тримав у руці прилад вимірювання швидкості руху транспортних засобів. Причину зупинки працівники поліції пояснили тим, що позивач нібито перевищив встановлене обмеження швидкості руху та рухався в населеному пункті зі швидкістю 114 км/год, що підтверджується приладом TRUCAM ТС008363. Позивач зазначає, що населений пункт він вже проїхав, а тому заперечував проти порушення швидкісного режиму. Під час перегляду відеозапису на вказаному вище приладі, позивач побачив, що зображення тремтіло а цифри 114 км/год не відповідали дійсності, оскільки позивач стверджує, що рухався в межах 70 км/год.

Позивач вважає недостовірними доказами дані, отримані за допомогою приладу TRUCAM ТС008363, оскільки вказаний прилад не пройшов експертизи та щорічної повірки, а тому його застосування для вимірювання швидкості руху не можна вважати законним, а показники такого вимірювального приладу вірними. Крім того, вимірювання швидкості руху здійснювалось працівником поліції без стаціонарного закріплення приладу, а тримаючи приклад у руках, що спричинило виникнення вібрації приладу TRUCAM, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, а тому дані про швидкість руху транспортного засобу є недостовірними та такими, що не можуть бути в якості доказів підтвердження перевищення швидкості.

Також, позивач зазначає, що на вказаній ділянці дороги не було розміщено дорожній знак «5.70», який інформує про можливість здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Окрім цього, на фото TRUCAM не зафіксовано номерний знак транспортного засобу позивача, без можливості визначення моделі транспортного засобу, також цей доказ не містить достатніх даних щодо місця вимірювання, а також фото не містить будь-яких візуальних даних місця фіксації порушення ПДР та не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом автомобіля, а тому неможливо встановити факт того, що саме позивач керував транспортним засобом та рухався саме в межах населеного пункту с. Болярка, позначеного дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту».

Посилаючись на вказані обставини, позивач, просив суд визнати протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4368587, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 30.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08.07.2021.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Відповідач інспектор 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенант поліції Божок В.С. та представник відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяви про розгляд справи без їх участі та відзив на адміністративний позов не надали.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.06.2021 поліцейським УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Божком Вадимом Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4368587 за ч. 4 ст. 122 КУпАП, згідно якої 18.06.2021 о 14 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував т/з, рухався зі швидкістю 114 км/год в населеному пункті Болярка, позначений дорожнім знаком 5.45 та перевищив встановлену обмежену швидкість руху на 64 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TRUCAM ТС008363, чим порушив п. 12.4 ПДР перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Проаналізувавши надану позивачем копію постанови серії ЕАН №4368587 від 18.06.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, суд вважає встановленим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн. була винесена вищевказаним суб`єктом владних повноважень відповідачем інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Божком В.С.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Суд зауважує, що відповідачі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак ними не надано суду жодного доказу наявності будь-яких фактичних даних, на основі яких працівник поліції встановив наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 122 КУпАП.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте відповідач до суду відзив на позов та докази правомірності вищевказаної оскаржуваної постанови не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

В силу вимог п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вказане, суд приймає до уваги викладені обставини справи зазначені в позовній заяві, будь-яких відомостей, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав вимог ч. 2 ст.77 КАС України та не довів правомірності прийнятого ним рішення відносно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що постанова відповідача підлягає скасуванню як незаконна, а вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа. При цьому залучення такого суб`єкта владних повноважень до участі у справі в якості окремого учасника не вимагається.

Позивачем був сплачений судовий збір в сумі 454,00 грн. за вимогу про скасування оскаржуваної постанови, що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №17 від 25.06.2021. Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог, вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 139, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Божка Вадима Сергійовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Божка Вадима Сергійовича у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4368587 від 18.06.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні шляхом безспірного списання вказаної суми із рахунку Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048, код 40108646) у Державній казначейській службі України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Клига Ірина Анатоліївна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛГ №000344 від 13.03.2020 року, адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: інспектор 1 батальйону 2 роти УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Божок Вадим Сергійович, адреса: вул. Покровська, 96 м. Житомир.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Житомирській області, , адреса: вул. Покровська, 96 м. Житомир.

Головуючий суддя: А.В. Чалий