Справа № 320/5777/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5777/21 Суддя (судді) першої інстанції: Шевченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентство з питань запобігання корупції про визнання протиправним та скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень абзацу 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» та проведення службового розслідування № 23-04/37/21 від 26.04.2021 в частині вимоги про усунення порушень вимог абзацу 6 частини другої та частини третьої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» відносно позивача.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву, в якій вона просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 26.04.2021 № 23-04/37/21, внесеного голові Бучанської районної ради ОСОБА_1 в частині усунення порушень абзацу 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його необґрунтованість просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не неповністю з`ясовано фактичні обставини, а тому висновки не відповідають обставинам справи. Крім того, вказує що підставою для звернення із заявою про забезпечення позову стала в тому числі очевидна незаконність оскаржуваного припису, внесеного відповідачем.

Також, вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, вказує, що відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову з таким обґрунтуванням, яке наведене в оскаржуваній ухвалі, суд фактично наперед висловив свою думку щодо необґрунтованості вимог позивача, викладених в позовній заяві, що вже викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності суду.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у разі забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 26.04.2021 № 23-04/37/21, внесеного голові Бучанської районної ради ОСОБА_1 в частині усунення порушень абзацу 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» суд фактично надасть правову оцінку його правомірності до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається із позовної заяви, предметом позову є визнання протиправним та скасування припису про усунення порушень абзацу 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» та проведення службового розслідування № 23-04/37/21 від 26.04.2021 в частині вимоги про усунення порушень вимог абзацу 6 частини другої та частини третьої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_1 .

Разом з тим, позивач у заяві про забезпечення позову просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 26.04.2021 № 23-04/37/21, внесеного голові Бучанської районної ради ОСОБА_1 в частині усунення порушень абзацу 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_1 , що є предметом розгляду справи по суті.

А тому, встановлення обставин правомірності внесення спірного припису в частині усунення порушень абзацу 6 частини другої статті 58 Закону України «Про запобігання корупції» відносно ОСОБА_1 та їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

У разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб шляхом зупинення дії оскаржуваного припису, судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

У постановах від 10.04.2019 року у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019 року у справі №640/13245/19 Верховний Суд підкреслив, що твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, суд касаційної інстанції зауважив, що відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

При цьому, зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного припису, що свідчили б про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду заявником не надані.

При цьому, як вбачається зі змісту апеляційної скарги єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є незгода позивача з оскаржуваним приписом НАЗК.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що ним не доведено наявності будь-яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: