Справа № 460/2954/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2954/19 пров. № А/857/4025/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Рівневтормет» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Недашківська К.М.,

час ухвалення рішення: 15:56:23,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення: 21.02.2020,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Рівневтормет» (далі ПАТ «Рівневтормет») звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області) про визнання протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.05.2019 №, № та №.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки у судовому рішенні від 21.02.2020) позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано повністю податкове повідомлення-рішення від 29 травня 2019 року №. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 29 травня 2019 року № в частині визначення суми штрафної санкції у розмірі 5486,95 грн. У задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 29 травня 2019 № та податкового повідомлення-рішення форми «Н» від 29 травня 2019 року № в частині штрафних санкцій у розмірі 67287,79 грн. відмовлено. Стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства «Рівневтормет» () суму судового збору у розмірі 2297 грн 32 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області ().

Рішення мотивоване тим, що відповідачем правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 10%.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано, що штрафні санкції за податковими повідомленнями-рішеннями № та № застосовані до платника податків у періоди, що не охоплювалися дією мораторію, а тому є правомірними.

Зазначає, що визнання протиправним та скасування судом першої інстанції податкового повідомлення-рішення від 29.05.2019 № в частині застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення строків сплати (які припадали на період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів) сум грошового зобов`язання, що були сплачені після закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів в розмірі 17253,96 грн є необгрунтованим.

Вважає безпідставним визнання протиправним та скасування судом податкового повідомлення-рішення від 29.05.2019 № в частині застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення строків сплати (які припадали на період до мораторію на задоволення вимог кредиторів) сум грошового зобов`язання, що були сплачені після закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів в розмірі 75477,12 грн.

Також зазначає, що контролюючий орган міг застосувати штрафні санкції на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України лише після дати фактичної сплати позивачем грошового зобов`язання.

Не погоджується апелянт і з визнанням протиправним та скасування судом податкового повідомлення-рішення від 29.05.2019 № в частині застосування штрафної (фінансової) санкції за порушення строків сплати (які припадали на період після дії мораторію на задоволення вимог кредиторів) сум грошового зобов`язання, що були сплачені після закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів в розмірі 46614,42 грн.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що фіскальним органом проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати Приватним акціонерним товариством «Рівневтормет» узгоджених сум податкових (грошових) зобов`язань, за результатами якої складений Акт «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання до бюджету» від 07.05.2019 №3519/17-00-50-12/13969919 (далів Акт перевірки №1) (а.с. 9).

На підставі Акта перевірки контролюючим органом винесені податкові повідомлення-рішення від 29.05.2019:

№, яким застосований штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 10% - 13438,30 грн (далі ППР №) (а.с. 22);

№, яким застосований штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 20% - 139345,50 грн (далі ППР №) (а.с. 23).

Контролюючим органом також проведено камеральну перевірку з питань своєчасності реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), за результатами якої складений Акт «Про результати камеральної перевірки ПРАТ «Рівневтормет» ()» від 07.05.2019 №3520/17-00-50-12/13969919 (далі Акт перевірки №2) (а.с. 4).

На підставі Акта перевірки №2 винесено податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 29.05.2019 №, яким до платника податків застосовано штраф за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН у розмірі 72774,74 грн (далі ППР №) (а.с. 25).

За результатами розгляду скарги платника податків від 04.06.2019 (а.с. 17) на ППР №, № та №, Державною фіскальною службою України винесене рішення від 01.08.2019 №36872/6/99-99-11-06-01-25 про залишення скарги без задоволення, а ППР №, № та № без змін (а.с. 19).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно пункту 126.1. статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно ч. 5 статті 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343-XII від 14.05.1992 (далі Закон №2343-XII), санація боржника до порушення справи про банкрутство це система заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, які може здійснювати засновник (учасник, акціонер) боржника, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, кредитор боржника, інші особи з метою запобігання банкрутству боржника шляхом вжиття організаційно-господарських, управлінських, інвестиційних, технічних, фінансово-економічних, правових заходів відповідно до законодавства до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Статтею 6 Закону №2343-XII передбачено, що ініціювати процедуру санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство мають право боржник або кредитор. Процедуру санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство може бути введено за наявності: відповідної письмової згоди власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) боржника; відповідної письмової згоди кредиторів, загальна сума вимог яких перевищує п`ятдесят відсотків кредиторської заборгованості боржника згідно з даними його бухгалтерського обліку; плану санації, який повинен бути письмово погоджений усіма забезпеченими кредиторами та схвалений загальними зборами кредиторів боржника. Умови плану санації, а також мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюються на вимоги всіх кредиторів, що виникли до затвердження плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство. Господарський суд повинен розглянути заяву про затвердження плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство протягом одного місяця з дня прийняття відповідної заяви до розгляду. Господарський суд виносить ухвалу про відмову в затвердженні плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо: при схваленні плану санації були допущені порушення законодавства, що вплинули на результат голосування загальних зборів кредиторів; кредитор, який не брав участі в голосуванні або ж голосував проти схвалення плану санації, доведе, що в разі ліквідації боржника у порядку, визначеному цим Законом, його вимоги були б задоволені в розмірі, що перевищує розмір вимог, які будуть задоволені відповідно до умов плану санації; відсутнє письмове погодження плану санації усіма забезпеченими кредиторами; боржником були надані недостовірні дані щодо кредиторської заборгованості. В інших випадках господарський суд виносить ухвалу про затвердження плану санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство та вводить мораторій на задоволення вимог кредиторів. Мораторій поширюється на вимоги кредиторів, що виникли до затвердження плану санації. Строк дії процедури санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство не може перевищувати 12 місяців з дня затвердження судом відповідного плану санації. Протягом дії цієї процедури не може бути порушено справу про банкрутство боржника за його заявою або за заявою будь-кого з кредиторів. Протягом процедури санації боржника до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство діє мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Вимогами ч.1 ст. 19 Закону №2343-XII передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Частиною 3 статті 19 Закону №2343-XII, передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.04.2016 у справі №918/131/16 заяву ПАТ «Рівневтормет» про затвердження плану досудової санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство задоволено: введено процедуру санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство строком на 12 місяців до 05.04.2017; затверджено план санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 27).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 ухвалу суду першої інстанції від 05.04.2016 скасовано, а справу №918/131/16 передано на розгляд господарського суду Рівненської області на стадії розгляду заяви ПАТ «Рівневтормет» про затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство (а.с. 29).

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07.02.2017 у справі №918/131/16 заяву ПАТ «Рівневтормет» про затвердження плану досудової санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство задоволено: введено процедуру санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство строком на 12 місяців до 07.02.2018; затверджено план санації боржника ПАТ «Рівневтормет» до порушення провадження у справі про банкрутство; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с. 35).

07.02.2018 процедура досудової санації ПАТ «Рівневтормет» завершилася. За даними ЄДРСР провадження у справі про банкрутство ПАТ «Рівневтормет» не порушувалося.

Отже, ПАТ «Рівневтормет» перебувало в процедурі досудової санації у період з 07.02.2017 до 07.02.2018.

Як свідчить Розрахунок штрафної санкції та дані облікової картки платника податків, фіскальний орган за ППР № застосував штраф за різні часові проміжки з 2012 року по 2019 рік суцільним порядком, тобто не виключаючи з розрахунку періоду перебування ПАТ «Рівневтормет» в процедурі досудової санації з 07.02.2017 до 07.02.2018 дія мораторію.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки у частині періодів, за які фіскальним органом нараховано штрафні санкції діяв мораторій на задоволення вимог кредиторів, а відповідач був конкурсним кредитором з відповідними вимогами і зворотного суду не доведено, то відповідне нарахування штрафу не може вважатися правомірним.

Крім того вірним є висновок суду, що посилання відповідача на те, що введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не забороняє контролюючим органам нараховувати податкові зобов`язання, що виникли до, а виявлені після введення процедури санації, а також штрафи за їх невиконання, за встановлених обставин у даній справі є безпідставним, позаяк термін виконання грошових зобов`язань позивача, за порушення строків сплати яких застосовано штрафні (фінансові) санкції, настав до моменту введення мораторію.

При цьому, як вірно зазначено судом, якщо зобов`язання набули статусу узгоджених до дня введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, такі зобов`язання є конкурсними, а не поточними. В свою чергу, штрафні санкції за своєю правовою природою не є самостійним зобов`язанням, а є додатковими заходами, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання і є похідними від нього.

Мораторій не зупиняє виконання боржником лише грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, тобто поточних.

Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду України, зазначеним у постановах від 04.07.2011, 07.05.2012, 11.06.2012, 01.10.2012, 26.05.2013 (справи №№21-144а11, 21-289а11, 21-179а12, 21-298а12, 21-34а13 відповідно), а також Верховного Суду, викладених у постанові від 22.08.2018 № 2а-8388/11/1370 (провадження №К/9901/3910/18).

Таким чином, вірним є висновок суду, що оскаржуване ППР № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо ППР №, яким до платника податків застосовано штраф за порушення термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в ЄРПН у розмірі 72774,74 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1. статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За правилами пункту 201.10. статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Податкова накладна, що містить помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, є підставою для віднесення покупцем сум податку до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 120-1.1. статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Як встановлено судом, в матеріалах справи містяться податкові накладні, сформовані та подані позивачем на реєстрацію в ЄРПН, (а.с. 151-205) та Квитанції про їх отримання, зі змісту яких вбачається, що платник податків допустив порушення термінів реєстрації ПН в ЄРПН.

Реєстрація вказаних вище ПН не зупинялася; факту наявності у переліку податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування / оподатковуються за нульовою ставкою, не встановлено.

Позивач, оскаржуючи ППР № повністю, заперечує проти нарахування штрафу лише за трьома ПН:

ПН №4 від 19.12.2017 реєстрація 20.03.2019, кількість днів 429, сума ПДВ 16666,67 грн., розмір штрафу 50%, сума штрафу 8333,34 грн. та ПН №3 від 19.01.2018 реєстрація 08.02.2019, кількість днів 358, сума ПДВ 6666,67 грн., розмір штрафу 40%, сума штрафу 2666,67 грн. з підстав, що період нарахування штрафу охоплює період дії мораторію;

ПН №16 від 28.01.2019 реєстрація 18.03.2019, кількість днів 31, сума ПДВ 18289,83 грн., розмір штрафу 30%, сума штрафу 5486,95 грн. з підстав, що така ПН подана на реєстрацію в ЄРПН помилково, про що у подальшому подано належну ПН.

Відповідно до встановлених судом обставин, ПАТ «Рівневтормет» перебувало в процедурі досудової санації у період з 07.02.2017 до 07.02.2018.

При цьому, доводи позивача про перебування у такій процедурі в проміжок часу з 05.04.2016 по 29.08.2016 суд відхиляє, позаяк ухвала господарського суду Рівненської області у справі №918/131/16 від 05.04.2016 про введення процедури санації скасована в апеляційному порядку, в зв`язку з чим законної сили не набрала.

Разом з тим, як вірно зазначено судом, процедура реєстрації ПН в ЄРПН не стосується питання визначення сум грошових зобов`язань, які можуть охоплюватися дією мораторію. Тому, питання дії мораторію не стосується обов`язку реєстрації платником податків ПН в ЄРПН у строки, встановлені законом.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду першої інстанції, що у даному випадку застосування штрафу стосується факту порушення платником податків термінів реєстрації ПН в ЄРПН, а не факту нарахування штрафу на грошові зобов`язання, охоплені періодом дії мораторію. Тому посилання позивача на протиправність нарахування штрафу за порушення термінів реєстрації ПН №4 від 19.12.2017 та ПН №3 від 19.01.2018 з підстав, що період нарахування штрафу охоплює період дії мораторію є безпідставними.

Щодо реєстрації ПН №16 від 28.01.2019 в ЄРПН, судом встановлено наступне.

Між ПрАТ «Рівневтормет» (Продавець) та ТОВ СП «Славіом» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу від 24.01.2019, відповідно до якого Продавець передає, а Покупець приймає у власність склад паливно-мастильних матеріалів за ціною 109739,00 грн (а.с. 152).

За даним правочином оформлено ПН №5 від 28.01.2019 (а.с. 151): загальна сума коштів 109739,00 грн, ПДВ 18289,83 грн, яка зареєстрована в ЄРПН 13.02.2019, тобто у встановлений законом строк.

Як встановлено судом, зазначена у Розрахунку штрафу ПН №16 від 28.01.2019 оформлена та подана на реєстрацію в ЄРПН помилково, що виключає можливість нарахування штрафу за її несвоєчасну реєстрацію. Позивачем поданий на реєстрацію Розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 31.12.2019 №1 до податкової накладної від 28.01.2019 №16 (а.с. 155).

Таким чином, вірним є висновок суду, що оскаржуване ППР № підлягає скасуванню в частині застосування штрафу у розмірі 5486,95 грн. за ПН №16 від 28.01.2019, яка зареєстрована помилково.

Щодо ППР №, яким застосований штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 10% - 13438,30 грн, слід зазначити наступне.

Згідно ППР № штрафна санкція застосована на підставі статті 126 ПК України за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з ПДВ, зокрема:

за податковою декларацією від 19.02.2019 строк сплати 02.03.2019, сплата 26.03.2019, кількість днів 25, розмір штрафу 10%, сума ПДВ 7153,00 грн., сума штрафу 715,30 грн.;

за податковою декларацією від 19.02.2019 строк сплати 02.03.2019, сплата 22.03.2019, кількість днів 21, розмір штрафу 10%, сума ПДВ 127230,00 грн., сума штрафу 12723,00 грн.

Позивач вказує, що ним не порушувалися строки сплати грошових зобов`язань з ПДВ за деклараціями, оскільки згідно платіжних доручень №6 від 28.01.2019 сплачено 400000,00 грн (а.с. 78), №7 від 29.01.2019 сплачено 454000,00 грн (а.с. 79), №23 від 13.03.2019 сплачено 200000,00 грн (а.с. 102), №24 від 14.03.2019 сплачено 78000,00 грн (а.с. 103), №95 від 26.04.2019 сплачено 42406,00 грн (а.с. 104), тобто суми грошових зобов`язань за цей період були сплачені у повному обсязі.

Проте, згідно інтегрованої картки платника податків (14010100 ПДВ) (а.с. 47), станом на 31.12.2018 за платником податків обліковується недоїмка у розмірі 627637,38 грн; 28.01.2019 зараховано кошти згідно платіжного доручення №6 від 28.01.2019 у розмірі 400000,00 грн; 28.01.2019 нараховано пені у розмірі 153497,18 грн.

Відтак, згідно інтегрованої картки платника податків (14010100 ПДВ) сплачені позивачем кошти зараховувалися у погашення податкової заборгованості за попередні періоди, а тому протягом усього спірного періоду обліковується заборгованість зі сплати ПДВ.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За правилами пункту 126.1. статті 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, як вірно зазначено судом, фіскальний орган мав усі правові підстави для зарахування сплачених коштів на рахунок погашення попередніх заборгованостей у порядку їх виникнення.

Судом також встановлено, що сума у розмірі 400000,00 грн відповідно до платіжного доручення №6 від 28.01.2019 сплачена позивачем на рахунок № НОМЕР_1 погашення боргу, та відображена в інтегрованій картці платника податків (14010100 ПДВ).

Натомість, сума у розмірі 454000,00 грн відповідно до платіжного доручення №7 від 29.01.2019 була сплачена позивачем на інший рахунок сплата ПДВ № НОМЕР_2 .

Вказаний рахунок № НОМЕР_2 стосується обліку сум ПДВ у процесі електронного адміністрування сплати ПДВ.

Відповідачем надано суду витяг з картки електронного адміністрування ПДВ (а.с. 145) про зарахування 29.01.2019 коштів у розмірі 454000,00 грн саме на рахунок електронного адміністрування ПДВ.

З урахуванням наведеного, вірним є висновок суду, що зважаючи на те, що за платником податків обліковується недоїмка зі сплати ПДВ станом на 31.12.2018, тому фіскальний орган здійснював зарахування коштів на рахунок погашення попередніх заборгованостей, у зв`язку з чим платником податків допущено несвоєчасну сплату грошових зобов`язань з ПДВ за податковою декларацією від 19.02.2019.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань з ПДВ у розмірі 10%, а тому оскаржуване ППР № не підлягає скасуванню.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем частково доведено правомірність оскаржуваних ППР у порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При цьому, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 460/2954/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді М. А. Пліш
Л. Я. Гудим
Повне судове рішення складено 09.07.2021 року