Справа № 440/7557/21
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 липня 2021 рокум. ПолтаваСправа №440/7557/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Кукоба О.О., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "Домінік" про забезпечення позову у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Домінік" до управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправними та скасування приписів, постанови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Домінік" 07.07.2021 звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до управління Держпраці у Полтавській області, у якому позивач просив:

визнати протиправним та скасувати припис управління Держпраці у Полтавській області від 29.01.2021 №ПЛ135/579/АВ/П;

визнати протиправним та скасувати припис управління Держпраці у Полтавській області від 24.02.2021 №ПЛ522/580/АВ/П;

визнати протиправною та скасувати постанову від 25.06.2021 №ПЛ135/579/АВ-ПЛ522/580/АВ-ПЛ1142П579/АВ/ПТ/ПС/ІП-ФС.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови управління Держпраці у Полтавській області від 25.06.2021 №ПЛ135/579/АВ-ПЛ522/580/АВ-ПЛ1142П579/АВ/ПТ/ПС/ІП-ФС до набрання законної сили судом рішенням в цій адміністративній справі.

Згідно з частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подану заяву та матеріали адміністративної справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Системний аналіз наведених вище положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову. Так, у першому випадку заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом задля ефективного захисту прав позивача та гарантування виконання остаточного рішення суду у відповідній справі, а у другому випадку підставою для забезпечення позову є очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Зазначені вище підстави є оціночними, а тому при розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

У силу пункту 1 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.

А відповідно до частини другої цієї статті, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення дії індивідуального акта.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Суд також враховує, що заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність, у свою чергу, передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Суд враховує, що в межах цього судового провадження позивач оспорює правомірність постанови управління Держпраці у Полтавській області від 25.06.2021 №ПЛ135/579/АВ-ПЛ522/580/АВ-ПЛ1142П579/АВ/ПТ/ПС/ІП-ФС, якою до ПрАТ "Домінік" застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про працю у розмірі 12000,00 грн.

Спірна постанова є індивідуальним правовим актом суб`єкта владних повноважень, тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, вирішення якого передано на розгляд суду.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509.

Відповідно до пунктів 9, 10 названого Порядку штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу. Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.

У свою чергу, пунктом 11 згаданого Порядку визначено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Таким чином, спірна постанова є виконавчим документом.

Разом з цим, Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення не передбачено, що оскарження постанови про накладення штрафу зупиняє її виконання.

Так само, згідно з частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Водночас у спірній постанові зазначено, що вона може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення; строк пред`явлення постанови до виконання до 26.09.2021 включно.

Суд враховує, що у разі пред`явлення спірної постанови до примусового виконання відповідний державний виконавець у силу положень статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочинає її примусове виконання.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

А згідно з частиною четвертою другою статті 27 названого Закону, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За змістом частин першої, другої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Таким чином, у разі пред`явлення постанови від 25.06.2021 №ПЛ135/579/АВ-ПЛ522/580/АВ-ПЛ1142П579/АВ/ПТ/ПС/ІП-ФС до примусового виконання до завершення судом розгляду цієї справи по суті та набрання законної сили рішенням суду високою є ймовірність фактичного стягнення з позивача у примусовому порядку коштів та/або майна на суму штрафу.

За таких обставин, зважаючи на те, що спірна постанова є виконавчим документом, а оскарження цієї постанови не зупиняє її виконання, суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь, зокрема, у зв`язку з можливим зверненням стягнення на майно та кошти позивача у разі пред`явлення постанови до примусового виконання.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів стягувача (відповідача) чи інших осіб.

При цьому суд акцентує увагу на тому, що забезпечення позову у спірних відносинах жодним чином не є вирішенням спору по суті до його судового розгляду, адже зупинення дії спірної постанови на період судового розгляду є тимчасовим заходом, що не має наслідком втрату чинності такою постановою.

Так, у разі відмови у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Домінік" така постанова буде виконана у порядку, визначеному законом, при цьому тимчасове зупинення її дії не матиме жодних наслідків ні для відповідача, ані для будь яких інших осіб.

Натомість, у разі задоволення позову ПрАТ "Домінік" та скасування спірної постанови заходи забезпечення позову гарантують ефективний захист прав позивача, адже останньому непотрібно буде докладати значних зусиль та витрат, пов`язаних з вчиненими заходами виконавчого провадження, як-то оскарження дій та рішень державного виконання, повернення стягнутих коштів та/або майна тощо.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами.

За обставин цієї справи суд визнає належним, достатнім та співмірним спосіб забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови управління Держпраці у Полтавській області від 25.06.2021 №ПЛ135/579/АВ-ПЛ522/580/АВ-ПЛ1142П579/АВ/ПТ/ПС/ІП-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/7557/21, в порядку пункту 1 частини першої статті 151 КАС України.

А тому, заяву ПрАТ "Домінік" про забезпечення позову належить задовольнити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву Приватного акціонерного товариства "Домінік" про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов Приватного акціонерного товариства "Домінік" до управління Держпраці в Полтавській області про визнання протиправними та скасування приписів, постанови.

Зупинити дію постанови управління Держпраці у Полтавській області від 25.06.2021 №ПЛ135/579/АВ-ПЛ522/580/АВ-ПЛ1142П579/АВ/ПТ/ПС/ІП-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення до набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/7557/21.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Позивач (стягувач): Приватне акціонерне товариство "Домінік" (; вул. Маршала Бірюзова, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36009).

Відповідач (боржник): управління Держпраці в Полтавській області (; вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Допустити ухвалу до негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.О. Кукоба