Справа № 813/2773/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 813/2773/15 пров. № А/857/8245/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Довгополова О.М., Гудима Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі № 813/2773/15 (головуючий суддя Мартинюк В.Я., час ухвалення 16:17 год., м. Львів, повний текст складений 17 березня 2021 року) за адміністративним позовом Державного підприємства ,,Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу ,,Шахта Лісова до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство ,,Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу ,,Шахта Лісова (далі - ДП ,,Львіввугілля ) звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сокальської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - Сокальська ОДПІ) від 22.04.2015 №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 01.09.2015, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015, позов задоволений в повному обсязі.

Постановою від 01 грудня 2020 року Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду постанову Львівського окружного адміністративного суду від 01.09.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 - скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками нового розгляду Львівський окружний адміністративний суд 16 березня 2021 року ухвалив рішення, яким позов задовольнив повністю.

Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення № від 22.04.2015 року, прийняте Сокальською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області.

Також суд стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Державного підприємства ,,Львіввугілля в особі відокремленого підрозділу ,,Шахта Лісова 487 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що при його ухваленні суд неповно та неправильно встановив обставини справи, а також порушив норми матеріального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання контролюючого органу про витребування у позивача копій відомостей про нарахування та виплату заробітної плати шахтарів-працівників, копії платіжних документів, що підтверджують сплату до бюджету суми податку, оскільки скеровуючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції Верховний Суд в постанові від 01.12.2020 у справі №813/2773/15 зазначив, що визначальним для вирішення справи є дослідження та встановлення чи було позивачем здійснено нарахування податку з доходів фізичних осіб з сум виплаченої заробітної плати, що фактично є неможливим без встановлення та дослідження дати виплати заробітної плати, сум таких виплат, дат нарахування податку з доходів фізичних осіб та утримання такого, а також дат перерахування до бюджету нарахованого та утриманого податку на доходи фізичних осіб, що має встановлюватись виключно на підставі первинних документів, зокрема відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку, платіжних доручень на перерахування податку за наявності.

Оскільки позивач не долучав жодних первинних документів, які б спростували висновки контролюючого органу, у суду були відсутні докази, на підставі яких можна встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача.

Окрім того, суд залишив поза увагою долучені контролюючим органом розрахунки повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб по ВП ,,Шахта Лісова, в яких відображена інформація про розмір сальда (Кт) по рахунку 64, по якому підприємство обліковує суми нарахованого та не сплаченого ПДФО на підставі платіжних документів і не витребував у позивача інших доказів, що спростовують позицію контролюючого органу чи підтверджують наявність обставин, на які посилається позивач.

Проведеною перевіркою ВП ,,Шахта Лісова ДП ,,Львіввугілля з питань повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено, що за період з 01.10.2011 по 30.09.2014 відокремленим підрозділом не своєчасно перераховувався податок на доходи фізичних осіб в сумі 27 020 959,12 гривень.

Також перевіркою встановлена не сплата податку на доходи фізичних осіб в сумі 3814751,91 грн. ( квітень 2014 року - 522 375,80 грн., травень 2014 року - 837 408,20 грн., червень 2014 року 831958,44 грн., липень 2014 року 841 463,37 грн., серпень 2014 року 781519,10 грн.).

При цьому, контролюючий орган долучив розрахунок повноти і своєчасності перерахування до бюджету отриманих сум податку з доходів фізичних осіб по ВП ,,Шахта Лісова з 01.10.2011 по 30.09.2014 до податкового повідомлення-рішення № від 22.04.04.2015 року та розрахунок повноти і своєчасності перерахування до бюджету отриманих сум податку з доходів фізичних осіб по ВП ,,Шахта Лісова з 01.10.2011 по 30.09.2014.

З даних розрахунків вбачається, що штрафні (фінансові) санкції до позивача нараховувались з квітня 2012 року. Однак, такі розрахунки судом не оцінювались.

З огляду на викладене, відповідач вважає правомірним оскаржене податкове повідомлення-рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ДП ,,Львіввугілля подало відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального і процесуального права.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками планової виїзної перевірки ВП ,,Шахта Лісова ДП ,,Львіввугілля з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 року по 30.09.2014 року посадові особи Сокальської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області склали акт № 223/2200/26359891 від 01.04.2015 року.

В акті зафіксовано, що під час перевірки встановлені порушення підп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.54.2 ст.54, ст.167, підп.168.1.2, підп.168.1.4, підп.168.1.5 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року№2755-VI, в частині несплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 3 814 751 грн. 91 коп. та несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 27 027 391 грн. 36 коп..

На підставі висновків акта перевірки Сокальська ОДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 22.04.2015 року №, яким збільшила позивачу суму грошового зобов`язання за платежем: ,,податок на доходи фізичних осіб із доходів у формі заробітної плати шахтарів-працівників в розмірі 23 498 023 грн. 52 коп., в тому числі основний платіж 3 815 206 грн. 41 коп. та штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 19 682 817 грн. 11 коп.

Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган, складаючи акт перевірки та приймаючи спірне податкове повідомлення рішення, недобросовісно реалізував свої повноваження визначені Порядком №984.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є вірними.

Так, відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу (ПК) України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктами 3, 4 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України №984 від 22.12.2010 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 ( чинного на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до п.5 розділу І Порядку №984 за результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Пунктом 6 розділу І Порядку №984 передбачено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів (підпункт 5.2 п.5 розділу ІІ Порядку №984.

Згідно з підп.5.3 п.5 розділу ІІ Порядку №984 виявлені факти однотипних порушень та порушень, які повторюються, групуються у відомості або таблиці, що додаються до акта. Зазначені відомості або таблиці повинні містити повний перелік однотипних порушень податкового законодавства із зазначенням звітного періоду, до якого вони відносяться (назву, дату і номер документа, відповідно до якого здійснено операцію, суть операції, а також посилання на нормативно-правові акти, їх пункти і статті, положення яких порушені). Зазначені додатки повинні бути підписані посадовою (службовою) особою органу державної податкової служби, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням пункту 2 статті 3 Закону № 996-XIV фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку, що факти виявлених порушень повинні бути викладені в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Судом першої інстанції встановив, що 01.04.2015 року Сокальська ОДПІ за наслідками планової виїзної перевірки ВП ,,Шахта ,,Лісова склала акт від 01.04.2015 року №223/2200/26359891, на підставі висновків якого прийняла податкове повідомлення-рішення: від 22.04.2015 року №.

Зміст вказаного акта свідчить про те, що контролюючий орган, визначаючи суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб врахував наступні документи, а саме: ,,для визначення загальної суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб порівнювались записи бухгалтерського обліку підприємства про нараховані суми податку з підсумками сум податку, утриманого по відомостях на виплату заробітної плати. При перевірці повноти та своєчасності перерахування податку на доходи фізичних осіб утриманого з доходів громадян до бюджету використані записи по особовому рахунку за Ф №15 по платежу 11010300 ,,Податок на доходи фізичних осіб із доходів у формі заробітної плати шахтарів-працівників, які порівнювались з даними бухгалтерського обліку підприємства (про перераховані до бюджету суми податку) і платіжними документами.

Жодних інших посилань та аналізу первинних документів, на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, регістрів бухгалтерського обліку, кореспонденції рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення в акті перевірки не наведені.

Поряд з цим, ДП ,,Львіввугілля надало копії платіжних доручень, які свідчать про сплату ВП ,,Шахта Лісова ПДФО за квітень-серпень 2014 року в сумі 4069384,59 грн. на час винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення.

За таких обставин колегія суддів визнає вірними та аргументованими доводи суду першої інстанції про те, що дані обставини з урахуванням неякісної реалізації повноважень перевіряючими під час оформлення результатів перевірки дозволяє прийти суду до висновку про невідповідність спірного податкового повідомлення-рішення критеріям правомірності, а саме критерію добросовісності (п.5 ч.2 ст. 2 КАС України) та, як наслідок, критерію обґрунтованості (п.3 ч.2 ст. 2 КАС України), які у своїй сукупності є достатніми для визнання спірного акту індивідуальної дії протиправним.

Крім того, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що пунктом 68.1 статті 168 Податкового кодексу (ПК) України( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1).

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету(підпункт 168.1.2).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду(підпункт 168.1.5).

Згідно з приписами частини першої статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 127.1 статті 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Передбачені цим пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

В постанові від 01 грудня 2020 року у цій справі № 813/2773/15 Верховний Суд зазначив, що статтею 127 ПК України встановлена відповідальність платника податків, в тому числі і податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Кожний встановлений контролюючим органом факт несплати податку до або під час виплати доходу є податковим правопорушенням.

Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є повторність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відтак, положення статті 126 ПК України щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Статтею 127 Податкового кодексу України встановлена міра відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не відповідно до часу затримки такої несплати (як передбачено статтею 126 Податкового кодексу України), а залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Зі змісту акту перевірки колегія суддів вбачає, що проведеною перевіркою встановлений факт несвоєчасного перерахування до бюджету ВП ,,Шахта Лісова податку на доходи фізичних осіб в сумі 27027391,36 грн. за період з 01.10.2011 по 30.09.2014 (т.1, а.с. 8, 73).

Розрахунок повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку з доходів фізичних осіб до податкового повідомлення-рішення від 22.04.2015 № свідчить про те, що контролюючим органом нараховано штрафні санкції з підстав як несплати податку на доходи фізичних осіб, так і несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб.

При цьому, відповідно до оскарженого податкового повідомлення-рішення підприємство позивача притягнуте до відповідальності на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України у виді штрафу в розмірі 50 та 75 відсотків суми податку.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку щодо протиправності оскарженого податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій, оскільки у випадку несвоєчасності сплати узгоджених сум грошового зобов`язання застосовуються положення статті 126 ПК України. Застосування у даному випадку приписів пункту 127.1 статті 127 ПК України суперечить наведеним вище нормам Податкового кодексу України.

Доводи позивача про своєчасність сплати ВП ,,Шахта Лісова ПДФО за квітень-серпень 2014 року в сумі 4069384,59 грн., підтвердженням чого є надані позивачем копії платіжних доручень, відповідачем, на якого в силу приписів ч.2 ст. 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, не спростовані, а тому колегія суддів вважає протиправним оскаржене податкове повідомлення-рішення також в частині основного грошового зобовя`зання з ПДФО в сумі 3 815 206 грн. 41 коп..

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від від 16 березня 2021 року у справі № 813/2773/15 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 08.07.2021.