Справа № 520/1971/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 р. Справа № 520/1971/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. (ухвалене суддею Шевченко О.В.) по справі № 520/1971/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням індексації, здійснивши виплату ОСОБА_1 перерахованої суми, з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

В свою чергу, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України Про індексацію грошових доходів населення, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а вимоги апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . на посаді заступника командира дивізіону по роботі з особовим складом 2 зенітного ракетного дивізіону Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Харківським обласним військовим комісаріатом 05.05.2018 р. (дублікат).

Згідно Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2017 р. № 138 (по стройовій частині), майора ОСОБА_1 , який наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 26.06.2017 р. № 248 звільнений з військової служби у запас за пунктом а" (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та, з урахуванням підпункту ї пункту першого частини восьмої цієї самої статті цього самого закону, з 26.06.2018 р. виключений зі списків особового складу частини і направлений для зарахування на військовий облік до Чугуївського ОРВК Харківської області.

29.11.2020 р. позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив, зокрема, перерахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі, який обчислений, з урахуванням щомісячної грошової винагороди та індексації, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 28.12.2020 р. № 350/207/56/284 Військової частини НОМЕР_1 фактично відмовлено позивачу в здійсненні такого перерахунку.

В обґрунтування відмови в здійсненні перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням індексації зазначено, що виплата індексації була зупинена розпорядженням Департаменту Фінансів Міністерства Оборони України № 248/1485 від 26.03.2018 р., у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення у січні 2016 року - лютий 2018 року у Міноборони не було, відповідно до листа від Мінсоцполітики № 220/5140 від 04.07.2017 р. виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватись у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Також постанова Кабінету Міністрів України № 1078 (із змінами) не передбачає механізму нарахування та виплати індексації за попередні періоди.

Стосовно здійснення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної грошової винагороди в листі зазначено, що на підставі пункту 8 Наказу Міністра оборони України № 550 від 24.10.2016 р. Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, винагорода не включається до грошового забезпечення, з якого здійснюються обчислення одноразових видів грошового забезпечення.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо відмови в перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, а також індексації грошового забезпечення за спірний період, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Частково відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої постановою Інструкції № 260, не є необмеженим. Норми Інструкції № 260 (пункт 38.1) та Інструкції № 550 (пункт 8) містять застереження щодо винагород, які теж мають щомісячний характер, проте не включаються до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється саме розмір одноразових виплат, у тому числі і одноразової грошової допомоги при звільненні.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25.03.1992 р. № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII, порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 40 Закону № 2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 р. №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Частиною другою вказаної статті встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Підпунктом 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 889, Уряд установив, з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом спору у цій справі є бездіяльність відповідача щодо не розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації.

Судовим розглядом встановлено, що позивача звільнено з військової служби на підставі пункту "а" частини 6 статті 26 Закону №2232-XII (у зв`язку із закінченням строку контракту); вислуга позивача становить повних 24 календарних років служби; щомісячна додаткова грошова винагорода позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 889 становила 50% місячного забезпечення.

Однак, додаткову грошову винагороду зазначеному розмірі до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено.

Таке невключення обґрунтується відповідачем нормами Інструкції № 260, а саме: пунктами 38.1, 38.6 її розділу XXXVIII, за змістом яких додаткова грошова допомога, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 889, не включається до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні.

Аналогічні норми щодо невключення винагород до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби, містить також Інструкція про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 р. № 595, видана на виконання Постанови Кабінету Міністрів України № 889. В подальшому тотожне регулювання цього питання запроваджено з прийняттям згаданої вище Інструкції № 550.

Разом з цим, під час розгляду цієї справи суд першої інстанції, застосовуючи вищевказані Інструкцію № 260 та Інструкцію № 550 як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахував пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.

Судовим розглядом встановлено, що перед звільненням додаткова грошова винагорода на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №889, нараховувалась та виплачувалась позивачу щомісяця.

Отже, така винагорода не може вважатися одноразовою.

Таким чином, спірна щомісячна винагорода відповідає ознакам додаткового виду грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Аналогічні висновки, викладено у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 802/955/17, від 16.05.2019 р. у справі № 826/11679/17, від 31.07.2019 р. у справі № 826/3398/17, від 16.12.2019 р. у справі № 825/812/17, від 19.09.2019 р. у справі № 826/14564/17, від 19.02.2020 р. у справі № 822/2741/17 та від 28.05.2021 р. у справі № 400/1955/20.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 889,

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснення нового розрахунку та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, враховуючи індексацію, з урахуванням раніше виплачених сум, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Отже індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Належних та допустимих доказів щодо підтвердження включення індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні відповідачем до суду також не надано.

Отже наявні підстави для включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача.

При вирішенні в даній справі питання щодо включення індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні враховуються висновки постанови Верховного Суду від 19.03.2020 р. у справі № 820/5286/17.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільнені, з урахуванням індексації.

Щодо доводів відповідача, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Отже, враховуючи той факт, що грошове забезпечення позивача є його заробітною платою, строк звернення позивача до суду не обмежений будь-яким строком, а тому суд апеляційної інстанції вважає безпідставними твердження відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом.

Із врахуванням вищевикладеного та вимог ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. по справі № 520/1971//21 скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити ці позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 яка полягає у нездійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені та не виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яку ОСОБА_1 отримував під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 р. по справі № 520/1971/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич