Справа № 826/15217/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року м. Київ № 826/15217/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом іноземного підприємства «І-АР-СІ» до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення і постанови,

ВСТАНОВИВ:

Іноземне підприємство «І-АР-СІ» (надалі - Позивач, ІП «І-АР-СІ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (надалі - Відповідач), у якій просить суд визнати протиправними та скасувати рішення від 12.07.2018 №04.1-1029, №04.1-1030 про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів та постанову про накладення штрафних санкцій від 24.07.2018 №54.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.09.2018 відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідачем допущено порушення норм законодавства при оформленні результатів перевірки. Зазначено, що продукція, щодо якої встановлено порушення, містила знак відповідності, а висновки акта перевірки є безпідставними.

Заперечуючи проти позовних вимог представником Відповідача зазначено, що в ході перевірки виявлено продукцію, яка не містила знак відповідності технічним регламентам, що зафіксовано в акті перевірки та в подальшою стало підставою для прийняття оскаржуваних рішень і накладання на Позивача штрафних санкцій.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

На підставі листа Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 12.03.2018 №06-02/1392, наказу Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 09.07.2018 №2029 та направлення на проведення перевірки від 09.07.2018 №1996, в період з 10.07.2018 по 11.07.2018 Відповідачем проведено позапланову невиїзну поєднану з виїзною перевірку характеристик продукції - смартфону Huawei,модель Y5 II (CUN-U29), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; s/n НОМЕР_3 , колір золотистий, дата виготовлення 18.07.2017, зокрема документів, що містять інформацію про походження такої продукції та її подальший обіг, у ІП «І-АР-СІ».

За результатами перевірки складено акт від 10.07.2018 №2029/69, згідно висновків якого, Позивачем порушено пункт 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме на пристрої не нанесено знак відповідності технічним регламентам.

На підставі даного акта Відповідачем прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №04.1-1030 від 12.07.2018, яким відповідно до пункту 2 частини 5 статті 30 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», тимчасово заборонено надання на ринку продукцію, зазначену в пункті 1 таблиці акта перевірки від 10.07.2018 №2029/69, до приведення зазначеної продукції у відповідність із встановленими вимогами, а також рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів №04.1-1029 від 12.07.2018, яким відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» зобов`язано привести продукцію, зазначену в пункті 1 таблиці акта перевірки від 10.07.2018 №2029/69, у відповідність із встановленими вимогами.

В подальшому Відповідачем винесено постанову про накладення штрафних санкцій від 24.07.2018 №54, якою на Позивача накладено штраф у розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 20400,00 грн.

Вважаючи вказані рішення та постанову Відповідача протиправними, Позивачем оскаржено їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» національний знак відповідності - знак, що засвідчує відповідність позначеної ним продукції вимогам технічних регламентів, які на неї поширюються. Неналежне застосування Національного знака відповідності - порушення правил застосування і нанесення Національного знака відповідності, встановлених законами України, та виданих відповідно до них інших нормативно-правових актів, у тому числі технічних регламентів.

У відповідності до абзацу 8 статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Частинами 1, 2 статті 10 названого Закону ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до повноважень органів ринкового нагляду, зокрема, належить проведення перевірок характеристик продукції.

В свою чергу, вищевказаним Законом встановлено загальний порядок проведення перевірок характеристик продукції, що визначений статтею 23 цього Закону. Так, частиною 3 статті 23 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що органи ринкового нагляду проводять планові (у розповсюджувачів цієї продукції) та позапланові (у розповсюджувачів та виробників такої продукції) перевірки характеристик продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки (частина 4 статті 23 вказаного Закону).

Відповідно до вимог частини 1 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі, якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами. Відповідно до вимог частини 3 статті 29 цього Закону орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» суб`єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Позивач посилався на те, що Відповідачем в акті перевірки зроблено посилання на неіснуючий нормативно-правовий акт.

З матеріалів справи слідує, що Відповідачем в акті перевірки від 10.07.2018 №2029/69 зазначено про порушення «Технічний регламент радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання», затвердженого постановою КМУ від 24.05.2009 №629. Судом встановлено, що при написанні реквізитів постанови КМУ Відповідачем допущено описку та помилково зазначено вказані дату і номер замість правильних - від 24.06.2009 №679.

Однак, допущення такої описки, а також інші процедурні порушення складання акта перевірки, на які посилається Позивач, не можуть бути самостійною підставою для звільнення від відповідальності суб`єкта господарювання, у разі підтвердження факту такого порушення.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 №679 затверджено Технічний регламент радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, який встановлює вимоги до радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, процедуру оцінки відповідності такого обладнання, правила маркування та введення його в обіг.

Відповідно до пункту 7 вказаного регламенту введення в обіг пристроїв на території України дозволяється лише за умови дотримання вимог цього Технічного регламенту в разі належного встановлення, обслуговування та використання за призначенням таких пристроїв. Введення в обіг пристроїв без декларації про відповідність, оформленої згідно з додатком до цього Технічного регламенту, та національного знака відповідності, нанесеного згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 №1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» (Офіційний вісник України, 2001, №49, стаття 2188), забороняється.

Згідно із пунктом 30 Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2009 №679 на пристроях, які відповідають усім визначеним для них вимогам, повинен бути нанесений національний знак відповідності, зазначений у пункті 7 цього Технічного регламенту. За нанесення національного знака відповідності відповідає виробник або уповноважена ним особа - резидент України чи постачальник.

У разі застосування процедури оцінки відповідності відповідно до пунктів 25, 26 або 27 цього Технічного регламенту до національного знака відповідності додається номер призначеного органу згідно з реєстром таких органів. Усі інші позначки, що можуть бути нанесені на пристрій, не повинні погіршувати видимість та розбірливість національного знака відповідності.

Національний знак відповідності наноситься на пристрій та/або на етикетку, тару, упаковку (у разі її наявності), експлуатаційну та товаросупровідну документацію тощо. Пристрій не повинен мати жодних позначок, які є подібними до національного знака відповідності та можуть ввести в оману щодо наявності або відсутності національного знака відповідності.

Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 №679 втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 №355, проте згідно з пунктом 3 постанови №355 - установлено, що до 1 квітня 2019 року не може бути заборонено або обмежено надання на ринку та введення в експлуатацію з причин невідповідності вимогам Технічного регламенту, затвердженого цією постановою, радіообладнання, яке введено в обіг до дня набрання чинності цією постановою та відповідає вимогам Технічного регламенту радіообладнання і телекомунікаційного кінцевого (термінального) обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2009 №679 (Офіційний вісник України, 2009, №50, стаття 1705), Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1077 (Офіційний вісник України, 2016, №2, статті 72), Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 №1067 (Офіційний вісник України, 2015, №102, стаття 3526).

В свою чергу, постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2001 №1599 «Про затвердження опису та правил застосування національного знака відповідності» втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 №1184 «Про затвердження форми, опису знака відповідності технічним регламентам, правил та умов його нанесення».

Відповідно до пункту 1 Правил та умов нанесення знака відповідності технічним регламентам знак відповідності технічним регламентам наноситься на продукцію або на її табличку з технічними даними таким чином, щоб він був видимим, розбірливим і незмивним. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер продукції, знак відповідності наноситься на пакування та на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом.

Згідно із частиною 1 статті 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» від 15.01.2015 №124-VIII відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов`язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

Положеннями частини 1 статті 29 Закону України «Про технічні регламенти» №124-VIII у випадках, визначених у технічних регламентах, які передбачають застосування процедур оцінки відповідності, на продукцію та/або на інші об`єкти, що визначені такими технічними регламентами (табличку з технічними даними, пакування, супровідні документи тощо), повинен наноситися знак відповідності технічним регламентам.

Нанесенням знака відповідності технічним регламентам на продукцію вважається також нанесення цього знака на будь-який інший, ніж сама продукція, об`єкт, який визначений у відповідному технічному регламенті.

Згідно із частиною 5 статті 30 Закону України «Про технічні регламенти» нанесення на продукцію інших маркувань, знаків або написів, які можуть вводити в оману третіх осіб щодо значення чи форми знака відповідності технічним регламентам, забороняється. Будь-яке інше маркування може бути нанесене на продукцію за умови, що це не вплине негативно на видимість, розбірливість та значення знака відповідності технічним регламентам.

Пунктом 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваних рішень та постанови про накладення штрафу стали висновки Відповідача про порушення ІП «І-АР-СІ» правил застосування знаку відповідності технічним регламентам.

Позивачем, зазначено, що такі висновки є безпідставними, в обґрунтування чого посилався на наявність знака відповідності технічним регламентам на пристрої - смартфон Huawei, модель Y5 II (CUN-U29), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; колір золотистий, що підтверджується фотознімками упаковки смартфону.

Дослідивши надані Позивачем фотознімки, судом встановлено, що на знімку міститься знак відповідності технічним регламентам, однак така упаковка належить іншому пристрою, а саме смартфону Huawei, модель Y5 II (CUN-U29), IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 (а.с. 49 т.І).

Натомість Відповідачем надано до матеріалів справи фотознімки пристрою та його упаковки, який був об`єктом перевірки, а саме: смартфон Huawei, модель Y5 II (CUN-U29), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; колір золотистий.

Дослідивши надані Відповідачем фотознімки, судом встановлено, що ні пристрій ні упаковка не містять знака відповідності технічним регламентам (а.с. 84, 85 Т.І).

Отже, з викладеного слідує, що висновки, викладені в акті перевірки від 10.07.2018 №2029/69 щодо допущення Позивачем порушення вимог Технічних регламентів є обґрунтованими.

Відповідно до вимог частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами 1-2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В даній справі Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних рішень і постанови про накладення штрафу, водночас ІП «І-АР-СІ» не спростовано встановлені перевіркою порушення.

Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також доводи стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову іноземного підприємства «І-АР-СІ» - відмовити.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: іноземне підприємство «І-АР-СІ» (, адреса: 04073, м. Київ, вул. Марка вовчка, 18-А).

Відповідач: Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Волинська, 12).

Суддя Н.М. Клименчук