Справа № 645/517/21
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/517/21
Провадження № 2-а/645/29/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань - Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Антонової Валерії про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Антонової Валерії про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 245636 від 21 січня 2021 року та закриття провадження по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення від 21 січня 2021 року, ОСОБА_1 21.01.2021 року знаходився у метро на ст. «Пушкінська» в м. Харкові та завідомо проігнорував встановлені карантинні положення, а саме: не одягнув засіб індивідуального захисту, що закриває ніс та рот, чим порушив п.п. 1 п. 10 постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Даною постаново позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено штраф в розмірі 170 грн. Однак із зазначеною постановою останній не згоден та вважає її незаконною з наступних підстав. Так, норма ст.. 44-3 КУпАП носить банкетний характер, оскільки диспозиція зазначеної статі відсилає до закону та інших актів законодавства. Проте, у постанові про адміністративне правопорушення від 21.01.2021 року ОСОБА_1 не інкримінують порушення п.п. 1 п. 10 Постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 року. Крім того, відомості про свідків у постанові про адміністративне правопорушення відсутні, не долучено їх пояснення, які б підтверджували обставини, викладені в постанові. Разом з тим позивач зазначає, що відповідно до постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 пункт 10 постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короно вірусом SARS-Co-V-2», втратив чинність. Таким чином, з огляду на вказані обставини, оскільки положення нормативно-правового акту, якими встановлювалися певні заборони та обмеження направлені на посилення протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-Co-V-2, втратили чинність, а диспозиція ст.. 44-3 КУпАП носить банкетний характер, інкриміновані ОСОБА_1 порушення заборон та обмежень на даний час не мають юридичних наслідків, тому вважає за необхідне прохати закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП. Крім того, просить стягнути на свою користь понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн., та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 10000,00 грн.

Від представника відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Іващенко О.О., який діє на підставі довіреності від 30.12.2020 року, до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позивних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне. Так, 21.01.2021 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядовою поліції Антоновою Валерією Андріївною винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП відносно позивача. Відповідно до змісту даної постанови, 21.01.2021 року позивач, знаходячись в м. Харкові в громадському місці, а саме на станції метро «Пушкінська», був без вдягнутої захисної маски, яка закриває рот та ніс, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. За наслідками розгляду адміністративної справи на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. Проте, не погоджуючись з даною постановою, позивач намагається ввести суд в оману свої твердженням про те, що втрата чинності п.п. 1 п. 10 постанови КМУ від 22.07.2020 року № 641 скасувала імперативну норму про використання особами засобів індивідуального захисту, зокрема, респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі, виготовлених самостійно в громадському транспорті, оскільки це питання чітко було визначено п.п. 1 п. 2 вказаної постанови КМУ від 09.12.2020 року стоном на момент винесення оскаржуємо постанови. Крім того, представник відповідача звертає увагу на те що, згідно даною Постановою КМУ від 09.12.2020 року , посилені протиепідемічні заходи були запроваджені на території України з 8 до 24 січня 2021 року включно. Таким чином, на день винесення відносно позивача постанови серії ГАА № 245636 від 21.01.2021 року на всій території України діяли посилення протиепідемічні заходи, запроваджені Постановою Кабінету Міністру України від 09.12.2020 року № 1236. Таким чином, з огляду на вказане, рядова патрульної поліції ОСОБА_2 при винесенні постанови ГАА № 245636 діяла у відповідності до вимог діючого законодавства, якими були запроваджені карантинні обмеження, та згідно покладених на неї повноважень.

Крім того, зазначено, що вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. не є реальними та співмірними зі складністю даної справи. А враховуючи той факт, що відповідач повністю заперечує вказаний позов, то заявлена вимога щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, на його думку не знаходить свого підтвердження. При цьому, звертає увагу суду на те що позивач є діючим адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про заняття адвокатською діяльністю від 09.07.1999 року, відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивачем не надано жодних допустимих доказів, що підтверджують його правову позицію стосовно винесеної відносно нього постанови. А також, вважає, що правові підстави для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Від позивача надійшли пояснення, в яких зазначено, що з відеозапису події від 21.01.2021 року не можна стверджувати, що поліцейська взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП в Харківській області ДПП рядова ОСОБА_3 роз`яснила ОСОБА_1 його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст.. 268 КУпАП та запитала чи зрозумілі вони йому. Працівник поліції у разі якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності виявить бажання скористатися допомогою адвоката, зобов`язаний вчинити дії для реалізації такого права, однак відповідачем не вжито жодних дій щодо надання позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Поліцейський свідомо спрямував свої дії, які свідчать про упереджене ставлення до позивача, на притягнення його до адміністративної відповідальності. Також, зазначає, що вказане не містить ідентифікації місця та часу фіксації такого зображення, пристрою на якому здійснено таке зображення, відомостей про особу яка його здійснила. Крім того, вказує, на те, що наданий до суду диск з відео файлами не відповідає вимогам щодо порядку їх здобуття та порядку подання електродних доказів до суду. Інших доказів, перелічених у ст.. 251 КУпАП, які беззаперечно підтверджують факт вчинення позивачем порушення обумовленого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП надані до суду матеріали адміністративного провадження не містять. Тому, просить, позивні вимоги задовольнити в повному обсязі, визнати незаконною та скасувати постанову від 21.01.2021 року, складену поліцейським Антоновою Валерією, закрити провадження у справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 березня 2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2021 року поновлено представнику відповідача Департаменту патрульної поліції Іващенку Олександру Олександровичу процесуальний строк на подання відзиву.

Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач - поліцейська взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Харківській області, ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив чи клопотань на позовну заяву не надавала.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням особливостей, визначених ст. 268 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягаєчастковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з постанови про адміністративне правопорушення ГАА № 245636 від 21.01.2021 року, складеної поліцейською взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 УПП у Харківській області Антоновою Валерією, 21.01.2021 року в м. Харкові на ст. метро «Пушкінська», було виявлено громадянина ОСОБА_1 був у громадському місці без вдягнутої захисної маски, яка закриває рот та ніс, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 170,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 44-3 КУпАП, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот,у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею3 Конституції України задекларовано як найвищу соціальну цінність здоров`я та безпеку людини, наявність у держави позитивного обов`язку охороняти життя людини та громадянина, у т.ч. з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За приписами ст. 29 вказаного Закону карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийнято Постанову КМ України № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», згідно з якою, з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, з 01.08.2020 по 31.12.2020 на території України встановлено шляхом продовження на всій території України дію карантину, встановленого Постановами КМУ від 11.03.2020 № 211 та № 392 від 20.05.2020.

Відповідно до п.п. 1 п. 10 Постанови КМ України № 641 від 22.07.2020, в редакції чинній станом на 11.12.2020, на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Згідно з Постановою КМУ від 09.12.2020, № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" Кабінет Міністрів України постановляє: 1. Установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 63, ст. 2029). 2. На території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється, зокрема: 1) перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06.11.2020 за № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Крім цього, зазначеним Законом внесено зміни до ст. 222 КУпАП, яка визначає повноваження органів національної поліції з розгляду справ про адміністративні правопорушення, шляхом доповнення ч. 1 ст. 222 КУпАП, після цифр "44" словами і цифрами "частина друга статті 44-3". Відповідно до вказаних змін, які набрали чинності 21.11.2020, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч .2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1ст. 77 КАС України).

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень статей 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення закріплені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так, згідно ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, згідно з оскаржуваною постановою, стало виявлення посадовою особою в громадському місці на станції метро «Пушкінська» позивача без вдягнутої захисної маски, яка закриває ніс та рот.

На підтвердження, в якості доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, представником відповідача надано до суду диск з відеозаписом події. Проте, даний відеозапис не містить розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а також відсутня фіксація роз`яснення прав позивачу відповідно до норм чинного законодавства.

Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а відповідно і порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 524/9827/16-а.

Належна реалізація позивачем прав, встановлених ст. 268 КУпАП, у випадку їх роз`яснення до моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, могла вплинути на прийняте інспектором поліції рішення у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в постанові відповідачем не зазначено відомостей стосовно свідків, не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, а також, оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин,установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, опис обставин, установлених під час розгляду справи, повинен точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Однак, при складанні стосовно ОСОБА_1 оскаржуваної постанови, поліцейським не було дотримано вказаних вимог закону, а саме: не зазначено, яку конкретну норму (постанову КМУ) порушив позивач, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Посилання відповідача у відзиві на порушення позивачем п.п.1 п. 2 постанови КМУ від 09.12.2020 року за № 1236 не заслуговують на увагу, оскільки в постанові ГАА №245636 від 21.01.2021 року, інспектор не зазначив даний нормативний акт.

Крім том того, суд зауважує, що позивач самостійно вирішив, що при винесенні постанови, ним порушено пп. 1 п. 10 постанови КМУ від 22 липня 2020 р.№ 641, однак дане твердження не підтверджується матеріалами справи, з огляду на те, що відповідачем даний пункт не зазначався.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги доводи сторін, інші зібрані та досліджені судом доказ у їх сукупності, суд доходить до висновку, що грубе порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, є самостійною підставою для скасування постанови, а відтак постанову поліцейського про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., суд вважає за необхідне скасувати, а провадження у справі -закрити.

Щодо розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією від 19.02.2021 року. Таким чином, судовий збір сплачений позивачем за подання адміністративного позову, підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи 22.01.2021 року між адвокатом Стукало Катериною Іванівною була укладена Угода № 22/01 на ведення адміністративної справи, згідно умов якої адвокат здійснює захист та представництво інтересів клієнтів у зв`язку з веденням адміністративної справи.

За змістом цієї угоди вбачається, «Клієнт» та «Адвокат» погодили, що «Клієнт» сплачує за юридичні послуги фіксовану суму гонорару за домовленістю, а також суму почасових ставок за час, витрачене адвокатом на ведення справи. «Клієнт» сплачує наступні витрати, пов`язані з веденням справи: транспортними послугами «Адвоката»; послугами мобільної та міжміського зв`язку, факси; поштові витрати, канцтовари; платежі третім особам, в тому числі державний збір, нотаріальні послуги, представницькі витрати; послуги ксерокопіювання; відсоткова ставка «Адвоката».

Крім того, матеріали справи містять додаток до Угоди 22/01 від 22.01.2021 року, згідно якої фіксована сума гонорару складає 10000 грн., з яких сума витрат пов`язаних з веденням справи складає 5000 грн., сума за проведення консультацій - 2000 грн., сума за складання позовних заяв, апеляцій, скарг та інших процесуальних документів в розмірі 3000 грн.

Додатково суд звертає увагу, що особа, яка надає правничу допомогу у справі є адвокатом, який здійснює незалежну професійну діяльність щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, склав кваліфікаційний іспит, підтвердивши теоретичні знання у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, високий рівень практичних навичок та умінь у застосуванні закону.

Таким чином, укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.

Судом встановлено, що в акті № 1 здачі - прийомки наданих послуг від 27 січня 2021 року зазначено представництво ОСОБА_1 в Фрунзенському районному суді м. Харкова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та підготовка адміністративного позову. Вартість наданих послуг складає 10000 грн.

При цьому, представництво ОСОБА_1 у Фрунзенському районному суді м. Харкова адвокатом Стукало К.І., матеріали справи не містять. Так, в матеріалах справи відсутні документи за підписом зазначеного адвоката. При цьому, суд звертає увагу на те, що участь адвоката, як представника позивача в суді також не підтверджується, оскільки справа розглядалась за відсутністю позивача за заявою останнього.

На підтвердження спалити за надані послуги адвоката, надано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 22.01.2021 року, з якої вбачається, що прийнято від ОСОБА_1 на підставі угоди № 22/01 від 22.01.2021 року суму в розмірі 10000 грн.

При цьому, позивачем не доведено, що зазначені послуги були оплачені саме адвокату з яким було укладено Угоду від 22.01.2021 року, оскільки в зазначеній квитанції не зазначено прізвища особи яка прийняла вказану суму.

Крім того, на квитанції до прибуткового касового ордеру від 22.01.2021 року мається печатка Адвокатського об`єднання «Колегія Адвокатів Ленінського району міста Харкова».

В матеріалах справи міститься ордер серії ХВ № 000448 на надання правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 22/1 від 22.01.2021 року у Фрунзенському суді м. Харкова, адвокатом Стукало К.І., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально за адресо.: АДРЕСА_1 . Разом з тим, в графі зазначеного ордеру підкреслено: «Адвоктським обєднанням/бюро», при цьому, не зазначено повне найменування адвокатського бюро.

В матеріалах справи мається копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 27 від 25.11.2005 року.

Підтвердження, належності адвоката Стукало К.І. до складу Адвокатського об`єднання «Колегія Адвокатів Ленінського району міста Харкова» матеріали справи не містять.

Отже, позивачем не доведено виконання наданих послуг адвокатом, а також не доведено, що зазначені послуги були оплачені, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Антонової Валерії Андріївни про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 77, 122, 139, 243-246, 262, 286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Антонової Валерії Андріївни про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Антонової Валерії Андріївни по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 245636 від 21.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 44-3 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстрований за адресою, АДРЕСА_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківської області Департаменту патрульної поліції, місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Відповідач - поліцейська взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Антонова Валерія Андріївна, місце знаходження: м. Харків, вул. Шевченка, 315-А.

Повний текст рішення виготовлено 07.07.2021 року.

Суддя -