Справа № 639/843/21
Суддя: Єрмоленко В. Б.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021

м.Харків

Справа № 639/843/21

провадження 2-а/639/27/21

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Міжиріцької А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження , в режимі відеоконференції, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи ( далі ДП) «Харківський слідчий ізолятор» про визнання дій начальника протиправними та зобов`язати його утриматись від вчинення певних дії, а саме заборони здійснювати телефонне спілкування із захисником в умовах сектору максимального рівня безпеки за правилами ДУ «Харківський слідчий ізолятор», заборони здійснювати листування, а також інших форм спілкування ( глобальна мережа Інтернет), телефонного спілкування з керівником органу досудового розслідування по кримінального провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000834 від 22.10.2020.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що він утримується в Харківському слідчому ізоляторі, його засуджено до довічного позбавлення волі, вирок суду оскаржується. Позивача визнано потерпілим по кримінальному провадженню за ч.2 ст. 190 КК України, що перебуває в провадженні Зміївського відділу поліції ГУ НП в Харківській області. Згідно листа Харківського апеляційного суду від 25.11.2020 , ОСОБА_1 дозволено спілкування в телефонному режимі із слідчим та захисником в межах цього кримінального провадження, за правилами ДУ «Харківський слідчий ізолятор», в умовах максимального рівня безпеки , проте 29.01.2021 на своє клопотання щодо здійснення спілкування , отримав відповідь за підписом начальника ДУ «Харківський слідчий ізолятор», з якої вбачається, що нормами Закону України «Про попереднє ув`язнення» не передбачено надання ув`язненим телефонних розмов, а листування здійснюється за письмовим дозволом особи або органу, які здійснюють кримінально провадження.

Посилаючись на те, що норми Закону України «Про попереднє ув`язнення», на які посилається адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор», суперечать, на його думку положенням ст.ст. 55,56 КПК України, просить задовольнити позовні вимоги.

Не погоджуючись з позовом, відповідач надав суду відзив на позов, в якому зазначає, що ОСОБА_1 має статус ув`язненої особи, яка взята під варту, оскільки вирок суду не набрав законної сили. Закон України «Про попереднє ув`язнення» передбачає, що особи, взяті під варту, можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження.Після набрання вироком законної сили листування здійснюється відповідно до закону. Листування ув`язненого ОСОБА_1 проводиться згідно з вимогами законодавства, ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не порушує права позивача і діє у законний спосіб. Позивач отримує та відправляє кореспонденцію з 27.09.2018 по теперішній час. Щодо надання телефонних дзвінків та користування мережею Інтернет відповідач стверджує, що Наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» надається таке право засудженим, а ОСОБА_1 , як ув`язнений , набуває таке право тільки після набрання вироком законної сили.

В судове засідання представник відповідача надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, проти позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача, оголосивши відзив на позов, дослідивши матеріали справи та перевіривши надані докази, приходить до наступного.

ОСОБА_1 заарештований 24.06.2018 СУ ГУНП в Харківській області за ст.ст. 115 ч.2 п.1, ст.15 ч.2 ст. 115 ч.2 п.2 КК України, прибув до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» 27.06.2018. Вироком Київського районного суду м.Харкова від 12.12.2019 ОСОБА_1 засуджений за ст.ст. 115 ч.2 п.1, 125 ч.2, 70 ч.1, 70 ч.2 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок не набав законної сили, справа перебуває на розгляді у Харківському апеляційному суді.

З наданого позивачем витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань ( кримінальне провадження № 0000834) вбачається, що 22.10.2020 Зміївським відділом поліції ГУНП в Харківській області внесено заяву 21.10.2020 ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 190 КК України , на виконання ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.10.2020 про зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 , 01.02.2021 слідчим йому вручили пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

25.11.2020 і 17.12.2020 Харківським апеляційним судом надано дозвіл обвинуваченому ОСОБА_1 на спілкування в телефонному режимі зі слідчим Зміївського ВП ГУНП в Харківській області та захисником в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000834 від 22.10.2020 в умовах та за правилами ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Порядок та умови тримання ув`язнених і засуджених у ДП «Харківський слідчий ізолятор» встановлені Законом України «Про попереднє ув`язнення», «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затв. Міністерством юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019.

Ув`язнені і засуджені, які тримаються в СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених ухвалою слідчого судді( суду) або вироком суду.

Статтею 2 Закону України «Про попереднє ув`язнення » визначено, що метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення.

Особи які перебувають у місцях попереднього ув`язнення, мають обов`язки і права, встановлені законодавством для громадян України, з обмеженнями, що передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами ( ст. 6 Закону України «Про переднє ув`язнення»).

За положеннями ст. 13 цього закону особи, взяті під варту, можуть листуватися з родичами та іншими громадянами, а також підприємствами, установами, організаціями з письмового дозволу особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження. Після набрання вироком законної сили листування здійснюється відповідно до закону.

Скарги, заяви, клопотання і листи (кореспонденція) осіб, взятих під варту, переглядає адміністрація місця попереднього ув`язнення, за винятком випадків, передбачених цією статтею.

Скарги, заяви і листи з питань, не пов`язаних з кримінальним провадженням, розглядаються адміністрацією місця попереднього ув`язнення або надсилаються за належністю в порядку, встановленому законом.

Згідно довідки ДУ «Харківський слідчий ізолятор», складеної на підставі журналів обліку закритої вхідної кореспонденції, ОСОБА_1 постійно відправляв та отримував кореспонденцію з 27.09.2018 по теперішній час.

Законом України «Про попереднє ув`язнення» не передбачено право особи, яка взята під варту, здійснювати телефонні дзвінки та користуватися глобальною мережою Інтернет.

Порядок організації телефонних розмов, користування мережею Інтернет встановлюється Міністерством юстиції України (ч.8 ст.110 КВК України).

При цьому, кримінально-виконавче законодавство України застосовується до засудужених, які відбувають покарання на території України.

Засудженим надається, в тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, право на телефонні розмови (у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку) без обмеження їх кількості під контролем адміністрації, а також користуватися глобальною мережею Інтернет. Телефонні розмови оплачуються з особистих коштів засуджених. Телефонні розмови між засудженими, які перебувають у місцях позбавлення волі, забороняються. Телефонні розмови та користування у глобальній мережі Інтернет оплачуються з особистих коштів засуджених.

Телефонні розмови проводяться протягом дня у вільний від роботи час та поза часом, передбаченим для приймання їжі та безперервного сну, а за необхідності та за погодженням з адміністрацією -у будь-який час.

Частиною 4 розділу VП Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» встановлено, що відповідно до статей 51, 59, 107, 110, 151 КВК засудженим, залишеним у СІЗО для роботи з господарського обслуговування; особам, засудженим до обмеження волі, які на підставі статті 57 КВК підлягають направленню до місця відбування покарання; особам, засудженим до арешту, позбавлення волі, довічного позбавлення волі, вироки щодо яких набрали законної сили і які на підставі статті 87 КВК підлягають відправленню до установ виконання покарань; засудженим, вироки щодо яких набрали законної сили, які на підставі статті 90 КВК тимчасово залишені в СІЗО або переведені до СІЗО з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або виправної колонії, за винятком осіб, щодо яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у зв`язку з іншим кримінальним провадженням, у тому числі й під час перебування в стаціонарних закладах охорони здоров`я, надається право на телефонні розмови у мережах фіксованого або рухомого (мобільного) зв`язку без обмеження їх кількості під контролем персоналу СІЗО, а також користуватися мережею Інтернет.

Факт телефонної розмови засудженого реєструє молодший інспектор чергової зміни у журналі обліку телефонних розмов засуджених .

Користування засудженими глобальною мережею Інтернет здійснюється відповідно до Порядку організації надання засудженим доступу до глобальної мережі Інтернет, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19 жовтня 2017 року № 3233/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2017 року за № 1280/31148.

На клопотання ОСОБА_1 , адресовані начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор», щодо надання права на телефонні розмови із слідчим та адвокатом, а також користуванням глобальною мережею Інтернет відповідачем неодноразово надавались відповіді.

З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України.

При цьому, відсутність можливості у ОСОБА_1 , вирок щодо якого не набрав законної сили, телефонних розмов із слідчим та адвокатам в рамках іншого кримінального провадження, не впливає на його права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.6, 9, 19, 90, 243, 245, 250, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримується АДРЕСА_1 );

Відповідач - Державна установа «Харківський слідчий ізолятор» ( , місцезнаходження: м. Харків, вул.Полтавський шлях, 99).

Повне судове рішення складено 09.06.2021.

СУДДЯ -