Справа № 631/355/20
Суддя: Мащенко С. В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/631/5/21
Справа 631/355/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Мащенко С. В.

за участю

секретаря судового засідання Колодяжної А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича та ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ «Про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення, як акта індивідуальної дії»,-

в с т а н о в и в:

У травні 2020 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича та УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ «Про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення, як акта індивідуальної дії».

13.05.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича та УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ «Про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення, як акта індивідуальної дії» залишено без руху, про що постановлено ухвалу (а. с. 12 19).

22.05.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій останній замінив відповідача УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ на ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ (а. с. 23 30).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 01.06.2020 року позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича та ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ «Про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення, як акта індивідуальної дії» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 33 35).

Мотивуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 21 березня 2020 року поліцейським взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Николином Н. Б. було винесено постанову ДП 18 №440470 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, ОСОБА_1 , 20.03.2020 року о 23 год 05 хв. рухаючись автодорогою М-06 Київ-Чоп 508 км перетнув суцільну лінію, а також, не пред`явив посвідчення водія. Вважає, що дії працівника Управління патрульної поліції у Львівській області щодо винесення постанови за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 вчинені з грубим порушенням норм чинного законодавства України, сама постанова не відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому підстави для притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності відсутні. Відсутність доказів вчинення ним адміністративних правопорушень, які зазначені в оскаржуваній постанові, обумовлена тим, що він не вчиняв зазначених адміністративних правопорушень. Враховуючи, що автомобіль відповідача 1 рухався позаду автомобіля ОСОБА_1 в одному напрямку, а автомобілі Національної поліції обладнані відеореєстраторами, у разі, якби він дійсно перетнув суцільну лінію, то це було б зафіксовано таким відеореєстратором і відповідач пред`явив би йому відео та послався б на даний доказ в оскаржуваній постанові. Водночас жодних доказів, які б підтверджували обставини, які викладені у постанові ДП 18 №440470 від 21.03.2020 року, відповідачем долучено не було. Це, зокрема, підтверджується тим, що графа постанови: «до постанови додаються ...» - поліцейським не заповнена, що свідчить про відсутність будь-яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень. Твердження про порушення ОСОБА_1 підпункту 2.1.а) Правил дорожнього руху, спростовується також тим, що автомобіль, який він керував, має іноземну реєстрацію і без пред`явлення посвідчення водія відповідач 1 не зміг би отримати підтвердження того, що дійсно ОСОБА_1 є особою, яка зазначена у митному свідоцтві від 20.03.2020 року, що було б підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 8 чи 9 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та тимчасового затримання транспортного засобу шляхом його блокування або доставляння для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Також ОСОБА_1 вважає, що відповідачем 1 був порушений порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року. Так із постанови ДП 18 №440470 вбачається, що складена вона була 21.03.2020 року о 00:04, а нібито вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відбулось 20.03.2020 року о 23:05. При цьому станом на 00:04 годин 21.03.2020 він залишався на місці зупинки автомобіля разом з відповідачем 1. Крім того, як вбачається з оскаржуваної постанови розгляд справи про нібито вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення відбувалось за його відсутності, йому не було роз`яснено прав та обов`язків, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі щодо права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні доказів та щодо можливості заявляти клопотання, а копію постанови ДП 18 №440470 від 21.03.2020 року він отримав поштою, що підтверджується поштовим конвертом. Також ОСОБА_1 стверджує, що він не відмовлявся підписувати постанову, а навіть не мав об`єктивної можливості це зробити, оскільки вона складалась не на місці зупинки, а за його відсутності і про її існування він взагалі не знав, доки не отримав копію постанови поштою. На запити щодо отримання фото- чи відеофіксації нібито вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень йому було відмовлено без пояснення причин такої відмови. Позивач вважає, що дії поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Н.Б. були спрямовані на отримання від ОСОБА_1 неправомірної вигоди. Оскільки, автомобіль відповідача наздогнав його на авто дорозі і без будь-яких явних причин змусив на ній зупинись, в темну пору доби, за наявності стаціонарного пункту поліції на відстані 10-15 кілометрів від місця зупинки. Після уточнення причини зупинки ОСОБА_1 спочатку повідомили, що він нібито перетнув суцільну лінію. На його вимоги пред`явити фото-, відео- чи будь-які інші передбачені законодавством України докази таких його дій відповідач 1 йому відмовив, не повідомляючи причин такої відмови. Згодом відповідач 1 повідомив, що насправді причина зупинки - іноземна реєстрація автомобіля, на якому рухався ОСОБА_1 , у зв`язку з цим він пред`явив своє посвідчення водія, а також документи на автомобіль, а саме: митне свідоцтво від 20.03.2020 і зелену картку. Ознайомившись із зазначеними документами сержант поліції ОСОБА_2 повідомив, що в ОСОБА_1 нібито закінчується дія страховки і він протримає його цей час, який залишився до закінчення строку її дії, а згодом оштрафує за це порушення. Вважаючи такі дії сержанта поліції ОСОБА_2 неправомірними приблизно о 23:30-. 23:35 ОСОБА_1 зателефонував на гарячу лінію 102, повідомив про зазначену ситуацію і став очікувати патруль. Зрозумівши, що ОСОБА_1 зателефонував на 102 відповідач 1 віддав йому його документи, сів у свій службовий автомобіль і покинув місце нібито вчинення адміністративного правопорушення. При цьому ОСОБА_1 залишався на місці до 00:20 годин 21.03.2020 року і очікував патруль. В цей час йому зателефонував невідомий чоловік, який представився працівником поліції і повідомив, що інформацію про мій виклик на 102 передано йому для відпрацювання, але оскільки він знаходиться далеко, то на виклик приїхати не зможе. Увесь час з моменту зупинки до 00:20 годин ОСОБА_1 знаходився на місці зупинки. Оскільки від відповідача 1 вимог залишатись на місці до мене не поступало, усі документи позивачу були повернуті, а автомобіль поліції з відповідачем 1 покинув місце зупинки, він поїхав далі.Через кілька днів позивачу на пошту надійшла копія постанови ДП 18 № 440470 від 21 березня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення за нібито вчинення адміністративних правопорушень, які передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_1 , вважає постанову ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення незаконною та винесеною з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, тому просив визнати протиправними дії поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення; скасувати постанову поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 23 - 30).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання й розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав письмове клопотання, зареєстроване за вхідним № 3492 від 24.06.2021 року про розгляд справи за його відсутності (а. с. 30, 125).

відповідач поліцейський взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николин Н. Б., у судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце судового засідання й розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, про причини своєї неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, також не надав відзив на позов.

Представник відповідача ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ Петрик В. Б., яка діяла на підставі довіреності № 25858/21/3/01-2020 виданої 30.12.2020 року начальником Департаменту патрульної поліції, у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання й розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України, про причини своєї неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала, також не надала відзив на позов.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача у справі свідчить його відповідна заява.

На підставі положень частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності відноситься до категорії термінових адміністративних справ і розглядаються з урахуванням положень § 2 Глави 11 Розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частин 2 та 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації відповідачем по справі своїх процесуальних прав на участь у розгляді справи в суді, враховуючи, відсутність підстав для визнання явки сторін обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, а саме дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В силу положень частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності викладені у статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

З копії постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 440470 від 21.03.2021 року, складеного поліцейським взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Львівській області ДПП сержанта поліції Николиним Н. Б., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «VOLKDWAGEN PASSAT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 20.03.2021 року о 23 годині 05 хвилин перетнув суцільну лінію, чим порушив п. п. 5.1 Правил дорожнього руху України, а також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. п. 2,1 а Правил дорожнього руху України. Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частино 1 статті 122, частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 9а).

Згідно з інформацією, наданою на вимогу ухвали Нововодолазького районного суду від 14.12.2020 року Департаментом патрульної поліції (вхідний № 316/21-вх від 21.01.2021 року), поліцейський взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Львівській області ДПП сержант поліції ОСОБА_2 , відповідно до дислокації сил та засобів Управління від 20.03.2020 року затвердженої начальником управління ОСОБА_3 ,, заступив на патрулювання з 20 години 00 хвилин 20.03.2020 року до 08 годин 00 хвилин 21.03.2020 року у складі екіпажу ОМЕГА 612. Екіпаж ОМЕГА 612 у складі сержанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції Шпірного Е, Р., здійснювали патрулювання на службовому транспортному засобі Mitsubishi Outlander, державний номерний знак НОМЕР_2 . Сержант поліції ОСОБА_2 , заступивши на службу 20.03.2020 року отримав під особистий підпис службовий планшет № НОМЕР_3 , згідно переміщення якого наявна можливість відслідкувати схему переміщення екіпажу Омега 612.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Натомість, в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року вбачається, що в даному конкретному випадку, до постанови не було додано жодного доказу на підтвердження винуватості позивача по справі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Дія цієї презумпції є імперативною і покладає обов`язок на суб`єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідачем, ані в постанові, що оскаржується, не зазначено, ані до суду не надано жодного об`єктивного і беззаперечного доказу, який б підтверджував факт вчинення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху України та наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, встановленого статтею 62 Конституції України та діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною 1статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 17 червня 2011 року у справі «Бочаров проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

Таким чином, всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Виходячи з викладеного, суд керуючись принципом верховенства права, вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі викладеного, керуючись статтями, 63, 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, статтями 2, 8, 9, 77, 78, 125, 127, 194, 229, 242, 246, 255, 268, 286, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 9, 121, 222, 251 - 252, 254, 280, 283, 284, частиною 3 статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича та ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ «Про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови ДП 18 № 440470 від 21.03.2020 року про накладення адміністративного стягнення, як акта індивідуальної дії» - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Скасувати постанову поліцейського взводу 2 роти 4 батальйону 3 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Николина Назара Богдановича серія ДП № 440470 від 21.03.2020 року про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення, що набрало законної сили, є обов`язковою до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування ( АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт громадянина України не відомий;

Відповідач: поліцейський взводу 2 роти 4 батальйону 3 УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ Николин Назар Богданович, місцезнаходження (вулиця Перфецького, будинок № 19, місто Львів, 79053);

Відповідач: ДЕПАРТАМЕНТ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, місцезнаходження (вулиця Федора Ернста, будинок № 3, місто Київ, 03048), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (40108646).

Скорочене рішення було ухвалено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору, підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику й оголошено 29.06.2021 року.

Повне рішення складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику 09.07.2021 року.

Суддя: С. В. Мащенко