Справа № 300/913/20
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/913/20 пров. № А/857/7894/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Хомича О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року (суддя Скільський І.І., м. Івано-Франківськ, повне судове рішення складено 17 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Віва Декор» у травні 2020 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку з порушенням норм податкового законодавства відповідачем незаконно прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 року №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн., та № яким зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 129043 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі №300/913/20 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що перевірка ТОВ «Віва Декор» проведена контролюючим органом відповідно до вимог податкового законодавства, а висновки за результатами такої перевірки є законними та обґрунтованими. Перевіркою встановлено, що позивачем не в повній мірі визначено суми грошових зобов`язань згідно з поданими звітами про контрольовані операції, у яких відображено операції з резидентами та нерезидентами пов`язаними особами за звітні періоди 2013-2016 роки. Також перевіркою встановлено ряд порушень позивачем вимог податкового законодавства, зменшення суми грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн. та збільшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 516 043,00 грн., у зв`язку з чим відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020. Суд першої інстанції не врахував, що відповідачем правомірно зроблено висновок про відсутність підстав вважати діяльність позивача сезонною, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.1997 №278 діяльність з виробництва шпалер не входить до переліку сезонних, кількість працівників у штаті відповідача була незмінною, наказ про тривалість сезонних робіт не видавався. Крім того, наявна документація не містила будь-яких первинних бухгалтерських документів, розрахунків та пояснень щодо проведеної уцінки запасів внаслідок знецінення шпалер, тому в ході перевірки здійснено розрахунок собівартості реалізованої продукції в контрольованих операціях в розрізі кожної номенклатурної групи, а тому зменшення позивачем вартості готової продукції є безпідставним. Також відповідачем обгрунтовано віднесено сторно нарахувань резервів минулих періодів до неконтрольованих операцій, а розрахунки сум податкових зобов`язань визначено контролюючим органом правомірно. Крім того, висновки судово-економічної експертизи від 17.07.2020 за №1041/44101 не відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд першої інстанції помилково взяв їх до уваги. З огляду на вказане податкові повідомлення-рішення № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020 прийняті відповідачем обгрунтовано, є правомірними, а тому не можуть бути скасовані.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ТОВ «Віва Декор» належить до групи компаній Sintra, яка займається виготовленням та реалізацією шпалер. За звітні періоди 2013-2016 рік ТОВ «Віва Декор» здійснювало операції з контрагентами, компаніями, що входять до складу групи Sintra та є пов`язаними особами, а саме: ТОВ «Синтра Трейдінг», , м. Київ, вул. Б. Гмирі, 21, офіс 214; ТОВ «Синтра Трейдінг-М», код , Росія, м. Москва, вул. Часові, буд. 30/1; Sintra Design Germany Gmbh, Linden strasse 47 49565 Bramsche Germany ІHH .

Відповідно до п. 39.2. ст. 39 Податкового кодексу України операції, які здійснювались між позивачем та пов`язаними особами є контрольованими, у зв`язку з чим позивач подавав до податкового органу Звіти про контрольовані операції за 2013-2016 роки та документацію з трансфертного ціноутворення за 2013-2016 роки.

У період з 16.05.2018 по 15.11.2019 посадовими особами Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Віва Декор», розташованого за адресою вул. Промислова, 12, м. Калуш, Івано-Франківська область.

Під час здійснення перевірки посадовими особами відповідача встановлено:

1. порушення пп.39.1.2, пп.39.1.4 п.39.1, пп.39.2.2 п.39.2, пп.39.3.1, пп.39.3.2, пп.39.3.3, пп.39.3.5, пп.39.3.8, п.39.3 ст.39, п.135.1, п.135.2, пп.135.5.2, пп.135.5.12, пп.135.5.15 п.135.5 ст.135, пп.185.1 ст.185, п.188.1 ст.188, п.194.1 ст.194, п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 ПКУ, внаслідок чого: - занижено об`єкта оподаткування всього на загальну суму 10 873 682 грн., та занижено податок на прибуток по деклараціях з податку на прибуток підприємств на загальну суму 2 066 000 грн. - завищена сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (р.23.2 Декларації з ІІДВ) на суму за вересень-грудень 2013 року по деклараціях з податку на додану вартість сума заниження складає 516 172,71 грн., в т.ч. вересень 2013 - 169 497,27 грн.; жовтень 2013 - 1 19 082,25 грн.; листопад 2013 - 122 511,60 грн.; грудень 2013 - 78 943,38 грн.

2. пп.39.1.2, пп.39.1.4 п.39.1, пп.39.2.2 гі.39.2, пп.39.3.1, пп.39.3.2, пп.39.3.3, пп.39.3.5, пп.39.3.8, п.39.3, ст.39, порушення порядку ведення податкового обліку, відповідно до положень статті 39 ПКУ, встановлені факти відхилення умов контрольованих операцій від звичайних цін, п.44.1, п.44.6 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 п. 135.1 ПКУ із внесеними змінами та доповненнями. - не включено до складу річного доходу декларації з податку на прибуток за 2015 рік суму обсягів постачання декларацій з податку на прибуток в розмірі 39 127 222,00 грн., та занижено податок на прибуток по деклараціях з податку на прибуток підприємств на загальну суму 7 042 900,0 грн.

За результатами перевірки відповідачем складено акт документальної позапланової виїзної перевірки №275/09-19-05-05/31843672 від 15.11.2019 про результати перевірки з питань повноти нарахування та сплати податків під час здійснення контрольованих операцій за звітні періоди з 01.09.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.12.2014 та з питань відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» за звітні періоди з 01.01.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.01.2016.

ТОВ «Віва Декор» 18.12.2019 подало заперечення на акт перевірки, а 29.01.2020 додаткові пояснення.

Відповідачем 03.02.2020 надано відповідь на заперечення ТОВ «Віва Декор» за №430/10/09-19-05-04, в якій зазначено, що викладені в запереченні пояснення та зауваження не спростовують змісту порушення, яке викладене в акті перевірки.

На підставі акта перевірки №275/09-19-05-05/31843672 від 15.11.2019 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020: №, яким позивачу збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн. (2 066 000 + 7 042 900) та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 грн.; №, яким позивачу зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 129 043 грн.

ТОВ «Віва Декор» 14.02.2020 в порядку адміністративного оскарження направило до Державної податкової служби України скаргу за вих. №14022020, в якій просило визнати протиправними та скасувати вказані податкові повідомлення-рішення.

За наслідками розгляду скарги позивача Державною податковою службою України прийнято рішення від 13.04.2020 №13156/6/99-00-08-05-02-06, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення № від 06.02.2020 та № від 06.02.2020 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вважав, що наведені в акті перевірки позивача від 15.11.2019 висновки та розрахунки відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні контрольованих операцій є помилковими, що підтверджується висновками судово-економічної експертизи від 17.07.2020 №1041/44101 та наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим прийняті на підставі вказаного акта податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 №, яким збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 901 грн., та № яким зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., і застосовано штрафну санкцію у розмірі 129 043 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пп. 16.1.3. п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та в розмірах, передбачених податковим законодавством. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п.38.1 ст.38 Кодексу).

Відповідно до пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2015) контрольованими операціями є: господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами; господарські операції з придбання (продажу) товарів (робіт, послуг), що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - резидентами, які задекларували від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток за попередній податковий (звітний) рік; застосовують спеціальні режими оподаткування станом на початок податкового (звітного) року; сплачують податок на прибуток підприємств та/або податок на додану вартість за іншою ставкою, ніж базова (основна), що встановлена відповідно до цього Кодексу, станом на початок податкового (звітного) року; не були платниками податку на прибуток підприємств або податку на додану вартість станом на початок податкового (звітного) року.

Згідно з пп. 39.2.1.4 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума таких операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний звітний календарний рік.

Відповідно до пп. 39.2.1.1 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України в редакції після 01.01.2015 року, контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме, зокрема господарські операції, що здійснюються з пов`язаними особами - нерезидентами, в тому числі у випадках, визначених підпунктом 39.2.1.5 цього підпункту.

Згідно з пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції, передбачені пп. 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 пп. 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Згідно з пп. 39.1.1 ст. 39 ПК України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки».

Відповідно до пп. 39.1.2 ст. 39 ПК України обсяг оподатковуваного прибутку, отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.

Згідно з пп. 39.1.3 ст. 39 ПК України якщо умови в одній чи більше контрольованих операціях не відповідають принципу «витягнутої руки», прибуток, який був би нарахований платнику податків в умовах контрольованої операції, що відповідає зазначеному принципу, включається до оподатковуваного прибутку платника податку.

Визначення ціни під час здійснення контрольованих операцій проводиться за методами, встановленими пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість.

Підпунктом 39.3.1 п. 39.3 ст. 39 ПК України передбачено, що визначення ціни з метою оподаткування доходів (прибутку, виручки) платників податків, що є сторонами контрольованої операції, здійснюється за одним із зазначених методів: порівняльної неконтрольованої ціни (аналогів продажу); ціни перепродажу; «витрати плюс»; чистого прибутку; розподілення прибутку.

Під час вибору методу, що використовується для визначення ціни в контрольованій операції, повинні враховуватися повнота і достовірність вихідних даних, а також обґрунтованість коригування, що здійснюється з метою забезпечення зіставності умов проведення контрольованої та зіставних операцій.

У справі встановлено, що за період 2013-2016 рік до контролюючого органу були подані Звіти по контрольованих операціях, у яких відображено такі господарські операції позивача:

за 2013 рік з ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 8 860 689,00 грн. (Договір від 15.01.2013 №150113); поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 16 756 499,00 грн., (Договір від 01.07.2013 №010713Л); надання ТОВ «Синтра Трейдінг» послуг зберігання на загальну суму 2 470,00 грн. (Договір від 15.01.2013 №150113); отримання послуг по оренді нерухомого майна (оренда промислової лінії по виробництву шпалер) від ТОВ «Синтра Трейдінг» на суму 1 928 668,0 грн. (Договір від 20.08.2012 200812); виплата бонусів та премій за збільшення збуту та просування товарів на суму 7 005 691,0 грн. (Договір від 31.12.2013 б/н);

з ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 68 322 403,0 грн. (Договір від 14.12.2012 №141212); виплата бонусів та премій за збільшення збуту та просування товарів на суму 11 998 347,00 грн. (Договір від 314.12.2012 №141212); отримання послуг від ТОВ «Синтра Трейдінг-М» на загальну суму 510 365,0 грн. (Договір від 10.01.2013 №ST03-2013);

за 2014 рік з ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 96 767 072,90 грн. (Договір від 01.07.2013 №010713/1); надання ТОВ «Синтра Трейдінг» послуг зберігання на загальну суму 19 167,28 грн. (Договір від 28.12.2013 №28121ЗЛ); отримання послуг по оренді нерухомого майна (оренда промислової лінії по виробництву шпалер) від ТОВ «Синтра Трейдінг» на суму 5 786 003,52 грн. (Договір від 20.08.2012 №200812); постачання на адресу ТОВ «Синтра Трейдінг» стелажів на суму 1000,00 грн. (Договір від 23.04.2014 б/н); придбання у ТОВ «Синтра Трейдінг» світлоїдних вивісок на суму 28 500,00 грн. (Договір від 31.12.2014 б/н);

з ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 229 853 492,97 грн. (Договір від 01.07.2013 №010713Л); отримання послуг від ТОВ «Синтра Трейдінг-М» на загальну суму 1 645 722,05 грн. (Договір від 17.02.2014 №ST02-2014);

за 2015 рік з ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія): поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 14 134 340,96 грн. (Договір від 01.07.2013 №010713Л); поставка шпалер та іншої оздоблювальної продукції на загальну суму 79 251 962,21 грн. (Договір від 02.02.2015 №02022015); отримання послуг від TОB «Синтра Трейдінг-М» на загальну суму 746 344,49 грн. (Договірвід 01.03.2015 №ST02-2015).

з Sintra Deting Germany Gmbh (Німеччина) придбання у нерезидента друкуючих форм на загальну суму 22 822 471,00 грн. (Договір від 02.04.2014 №PS-18-2014) за методом визначення ціни у контрольованій операції 303 «Витрати плюс».

за 2016 рік з ТОВ «Сиптра Трейдінг-М» (Росія): по операції з прощення нарахованих та невиплачених бонусів та премій за збільшиш збуту та просування товарів за 2013 рік на суму 30 238 627,68 грн., (Договір від 26.10.2012 б/н); отримання послуг на загальну суму 1 026 225,96 грн. (Договір від 11.01.2016 №ST02-2016);

з Sintra Desing Germany Gmbh (Німеччина) придбання у нерезидента друкуючих форм на загальну суму 32 071 561,00 грн. (Договір від 02.04.2014 №PS-18-2014).

Так з контрагентом ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна) здійснено операцій у 2013 на загальна сума 101 261 789 грн., в тому числі з 01.09.2013 по 31.12.2013 на суму 34 554 017 грн., у 2014 році на суму 102 601 744 грн.;

з контрагентом ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (Росія) у 2013 році 208 432 748 грн., в тому числі з 01.09.2013 по 31.12.2013 на суму 80 831 115 грн., у 2014 році 231 499 215 грн., у 2015 році 94 123 648 грн., у 2016 році 31 264 854 грн.;

з контрагентом Sintra Desing Germany Grnbh (Німеччина) у 2015 році на загальну суму 22 822 471 грн., у 2016 році на загальну суму 32 071 561 грн.

Враховуючи критерії пов`язаності осіб, визначені п. а) пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14 розділу І ПК України для цілей трансфертного ціноутворення, відповідно до пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 розділу І ПК України, господарські операції ТОВ «Віва Декор» з контрагентами ТОВ «Синтра Трейдінг» (Україна), ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (РФ), здійснені в період з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014, з контрагентами ТОВ «Синтра Трейдінг-М» (РФ) та Sintra Desing Germany Gmbh (Німеччина), здійснені в період з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 визнаються контрольованими.

У Звітах про контрольовані операції поданих ТОВ «Віва Декор» відображено експортні операції з вказаними пов`язаними особами на загальну суму 309 685 546 грн. за 2013 рік, 334 100 959 грн. - за 2014 рік, 116 955 119 грн. - за 2015 рік та 63 336 415 грн. за 2016 рік.

Предметом планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Віва Декор» було повнота нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій за періоди з 01.09.2013 по 31.12.2013 та з 01.01.2014 по 31.12.2014 з контрагентами пов`язаними особами ТОВ «Синтра Трейдінг» та ТОВ «Синтра Трейдінг-М» і відповідність умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» за періоди з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 з контрагентами - пов`язаними особами ТОВ «Синтра Трейдінг-М» та Sintra Desing Germany Gmbh.

Також апеляційним судом з`ясовано, що для встановлення відповідності умов контрольованих операцій принципу «витягнутої руки» позивач обрав метод чистого прибутку.

За результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача проведено розрахунки щодо правомірності нарахування і сплати податків під час проведених контрольованих операцій у період з 2013-2016 рік, на підставі яких відповідач дійшов висновку про порушення позивачем податкового законодавства та, відповідно, визначив позивачу грошові зобов`язання, згідно оскаржуваних рішень, а саме: збільшив суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 900 грн., та застосував штрафну санкцію у розмірі 1 грн., та зменшив суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., та застосував штрафну санкцію у розмірі 129043 грн.

Згідно з матеріалами проведеної перевірки відповідачем було встановлено, що для аналізу контрольованих операцій за даними документації платника розглянуто показники розраховані на основі фінансових результатів від реалізації шпалер протягом усього року. Платником в Документації по контрольованих операціях з продажу шпалер у 2013 році, зазначено, що порівняння показника рентабельності в контрольованих операціях за вересень-грудень 2013 із річним показником рентабельності зіставних компаній є некоректним, через те, що в такому випадку порівнюються різні періоди діяльності сезонного бізнесу.

Контролюючий орган не погодився з висновками платника, оскільки виробництво шпалер не є сезонним виробництвом, тому відповідно до підпункту 39.3.2.9 пункту 39.3 статті 39 ПК України (у редакції, що діяла до 01.01.2015), під час визначення ринкового діапазону рентабельності використовується інформація, наявна на момент здійснення контрольованої операції. Відповідно до Закону України від 04.07.2013 № 408 «Про внесення змін до ПКУ, щодо трансфертного ціноутворення» (чинний з 01.09.2013), контрольованими вважаються операції здійснені за період з 01.09.2013 по 31.12.2013.

Крім того, відповідач зазначив, що перелік сезонних робіт визначений спеціальним списком, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.1997 №278 «Про затвердження Списку сезонних робіт і сезонних галузей», їх тривалість затверджується наказом по підприємству, а кількість необхідного допоміжного персоналу (сезонних працівників) - штатним розписом, однак діяльність позивача таким списком не передбачена.

Відповідно до штатного розпису ТОВ «Віва Декор» та згідно з даними фінансової звітності середня чисельність працівників залишається незмінною протягом звітних періодів, що перевірялися.

Тому відповідачем зроблено висновок про відсутність підстав для визнання діяльності платника - сезонною, що призвело до безпідставного використання платником для розрахунку чистої рентабельності витрат по контрольованих операціях за 2013 рік за період січень-грудень 2013 року. Також контролюючий орган вважає, що найбільш доцільним для розрахунку показника рентабельності необхідно використовувати дані бухгалтерського обліку за період здійснення контрольованих операцій: з 01 вересня по 31 грудень 2013 року.

Надаючи правову оцінку вказаним вище висновкам відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з пп.39.3.2.6 ст.39 ПК України показники рентабельності для цілей цієї статті визначаються на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами відповідно до стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, що використовуються в Україні, з відповідним коригуванням для забезпечення зіставності показників.

Підпунктом 39.2.2.2 пп. 39.2.2 п. 39.2 ст.39 ПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу операції визнаються зіставними, якщо вони здійснюються в однакових комерційних або фінансових умовах з контрольованою операцією.

Відповідно до абз. 5 пп. 39.2.2.4 ст. 39 ПК України (у редакції, що була чинною у 2013 році) під час визначення зіставності операцій, а також для коригування їх комерційних або фінансових умов аналізуються такі елементи контрольованої та зіставних операції: економічні умови діяльності сторін операції, включаючи аналіз відповідних ринків товарів (робіт, послуг), які істотно впливають на ціни товарів (робіт, послуг).

Згідно з абз.1 і 7 пп.39.2.2.5 ст.39 ПК України (у редакції, що була чинною у 2013 році) визначення зіставності комерційних або фінансових умов операцій з умовами контрольованої операції здійснюється, зокрема, за результатами аналізу розміру звичайних надбавок чи знижок до ціни товарів (робіт, послуг), зокрема знижок, зумовлених сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги).

Відповідно до пп.39.2.2.9 ст.39 ПК України під час визначення зіставності комерційних або фінансових умов зіставних операцій з умовами контрольованої операції також можуть враховуватися ризики сторін операції, пов`язані з провадженням господарської діяльності, що впливають на умови операції, зокрема, але не виключно: ризик зміни ринкових цін на придбані матеріали та вироблену продукцію внаслідок зміни економічної кон`юнктури, інших ринкових умов; ризик зниження рівня споживчого попиту на товари (роботи, послуги).

Підпунктом 39.2.2.9 (з 01.01.2015 - пп.39.2.2.7) пп. 39.2.2 п. 39.2 ст.39 ст. 39 ПК України передбачено, що час визначення зіставності характеристик ринків товарів (робіт, послуг) можуть враховуватися, зокрема, але не виключно, такі фактори: попит та пропозиція на ринку, а також купівельна спроможність споживачів; інші характеристики ринку, що впливають на ціни товарів (робіт, послуг).

Рекомендаційно-методичним міжнародним документом у сфері регулювання трансфертного ціноутворення є Настанови ОЕСР щодо трансфертного ціноутворення для транснаціональних компаній та податкових служб (далі - Настанови ОЕСР).

Загальна методологія контролю за трансфертним ціноутворенням, викладена у статті 39 Кодексу, відповідає методології Настанов ОЕСР, зокрема в частині застосування методів встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки», проведення функціонального аналізу та аналізу зіставності тощо.

Відповідно до п. 1.36. Настанов ОЕСР для того, щоб встановити рівень фактичної порівнянності і потім внести відповідні зміни у визначення умов витягнутої руки (чи діапазону значень таких умов), необхідно порівняти характеристики операцій або особливості діяльності підприємств, які могли б вплинути на умови застосування цього принципу. До таких характеристик або «фактів порівнянності», які можуть бути важливими при визначенні порівнянності, відносять: характеристики майна, що передається, або послуг, що надаються, функції, які виконують сторони (з урахуванням активів, що використовуються, та взятих на себе ризиків), умови контрактів, економічні обставини сторін та їх виробничі стратегічні цілі.

У п.1.56 Настанов ОЕСР зазначено, що існування циклу (економічного, бізнесового чи життєвого циклу товарів) є однією із економічних обставин, що може вплинути на порівнянність. Тобто, під час визначення зіставності операцій підлягають врахуванню коливання споживчого попиту, що відбуваються під впливом певних циклічних факторів.

Таким чином, згідно з пп.39.2.2 п.39.2 cт.39 ПК України та п.1.56 Настанов ОЕСР визначення зіставності комерційних або фінансових умов неконтрольованих операцій з умовами контрольованої операції потребує встановлення наявності / відсутності коливань споживчого попиту на товари (роботи, послуги) - сезонного або зумовленого іншими циклічними факторами.

Як вбачається з апеляційної скарги, обґрунтовуючи відсутність підстав для визнання сезонною діяльності ТОВ «Віва Декор», відповідач покликається на Список сезонних робіт і сезонних галузей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.1997 № 278 (далі - Список сезонних робіт і сезонних галузей № 278).

Колегія суддів звертає увагу, що нормативно-правовими актами, які регулюють сезонність робіт та які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, є Список сезонних робіт і сезонних галузей, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.1997 № 278 та Указ Президії Верховної Ради УРСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» від 24.09.1974 №310-ІХ.

Так, у Списку сезонних робіт і сезонних галузей №278 визначено чіткий перелік робіт, які можуть вважатися сезонними, а саме: лісова промисловість і лісове господарство, торф`яна промисловість, сільське господарство, переробні галузі промисловості (робота на підприємствах переробки плодоовочевої продукції, робота на підприємствах цукрової галузі промисловості, первинне виноробство, роботи, пов`язані з санаторно-курортним обслуговуванням хворих і відпочиваючих в санаторно-курортних закладах і закладах відпочинку, авіаційні роботи в сільському та лісовому господарствах.

Роботи, які не включені до цього списку не вважаються сезонними.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР «Про умови праці робітників і службовців, зайнятих на сезонних роботах» від 24.09.1974 №310-ІХ сезонними вважаються роботи, які внаслідок природних і кліматичних умов виконуються не цілий рік, а протягом певного періоду /сезону/, що не перевищує шість місяців.

Таким чином особливістю сезонних робіт є те, що в силу природних і кліматичних умов такі роботи виконуються не цілий рік, а протягом певного періоду (до шести місяців), а також діють певні особливості працевлаштування на період таких робіт, оскільки потреба у кількості найманих працівників може суттєво змінюватися протягом року.

В матеріалах справи наявні податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку за 1, 2, 3, 4 квартали 2013 року, з яких вбачається, що кількість штатних працівників ТОВ «Віва Декор» надмірно не коливалась ( у 1 кварталі працювало 168, у 2 162, у 3 169, у 4 165).

На підставі наведеного вище можна дійти висновку про відсутність сезонного характеру господарської діяльності ТОВ «Віва Декор».

Покликання позивача на коливання продажів шпалер в мережі магазинів ТОВ «Епіцентр» колегія суддів до уваги взяти не може, оскільки інформація, надана ТОВ «Епіцентр», відображає об`єми реалізації в мережі роздрібної торгівлі кінцевим споживачам. Позивач же є виробником продукції, яку реалізовує оптовим споживачам, метою діяльності яких є створення запасів для безперебійного забезпечення товарами роздрібних торговельних мереж. Більше того, ТОВ «Епіцентр» не є виробником шпалер, а отже не є зіставним по відношенню до ТОВ «Віва Декор».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що сезонність виробництва і сезонність споживання не є за своєю суттю ідентичними.

Зокрема, сезонність виробництва - це нерівномірність вироблення продукції протягом року, диктується природними умовами. Вона виражається в підйомі, скороченні або повній зупинці виробництва в окремі періоди року і залежить насамперед від наявності або відсутності сировини.

Тобто, виробництво шпалер, що є основним видом господарської діяльності ТОВ «Віва Декор», не можна віднести до сезонного виробництва.

Відповідно до Закону України від 04.07.2013 № 408 "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансферного ціноутворення", який є чинним з 01.09.2013, контрольованими вважаються операції здійснені за період з 01.09.2013 по 31.12.2013.

Крім того, як зазначено вище, підпунктом 39.1.4. пункту 39.1. статті 39 ПК України, передбачено, що встановлення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» проводиться за методами, визначеними пунктом 39.3 цієї статті, з метою перевірки правильності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток підприємств.

Метод чистого прибутку полягає у порівнянні відповідного фінансового показника рентабельності у контрольованій операції (чистого прибутку на основі відповідної бази (витрати, продаж, активи) або показника рентабельності операційних витрат) з відповідним показником рентабельності у зіставній (зіставних) неконтрольованій (неконтрольованих) операції (операціях) (пп. 39.3.6.1. пп.39.3.6 п. 39.3 ст. 39 ПК України).

Якщо під час застосування методів трансферного ціноутворення порівняння ціни та рентабельності в контрольованій операції проводиться з цінами або показниками рентабельності кількох зіставних неконтрольованих операцій або юридичних осіб, які не здійснюють операції з пов`язаними особами, обов`язково використовується діапазон цін (рентабельності) (п.п. 39.3.2.2. пп.39.3.2 п. 39.3 ст. 39 ПК України).

Підпунктом 39.3.2.8 п.п.39.3.2 п. 39.3 ст. 39 ПК України передбачено, що під час визначення діапазону рентабельності використовується інформація: інформація про зіставні неконтрольовані операції згідно з пп. «а» пп.39.5.3.1. пп.39.5.3 п.39.5 цієї статті здійснені протягом звітного (податкового) періоду (року), в якому здійснена контрольована операція; або інформація про зіставних юридичних осіб на підставі даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності, відображених за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності, згідно з пп. «б» пп.39.5.3.1. пп.39.5.3 п.39.5 цієї статті за звітний (податковий) період (рік), у якому здійснена контрольована операція, або за декілька податкових періодів (років).

На підставі наведеного можна дійти висновку, що визначення діапазону рентабельності здійснюється з врахуванням періоду, в якому здійснена контрольована операція.

У спірному випадку для цілей оподаткування, для визначення рівня рентабельності контрольованих операцій, податковим органом використано чисту рентабельність витрат, розрахований прибуток від операційної діяльності ТОВ «Віва Декор» за період здійснення контрольованої операції протягом: вересня - грудня 2013 року; січня-травня 2015 року.

Тобто, контролюючим органом застосувався метод чистого прибутку саме в тому діапазоні (періоді), в якому здійснювались контрольовані операції, та відповідно використовувалися значення показників рентабельності місяців вересня - грудня 2013 року; місяців січня-травня 2015 року.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, контролюючий орган дійшов правильного висновку, що так, як контрольованими операціями згідно з Законом є операції проведені за період з 01.09.2013 по 31.12.2013 та в платника відсутні підстави для визнання діяльності сезонною, тому найбільш доцільним для розрахунку показника рентабельності необхідно використовувати дані бухгалтерського обліку за період здійснення контрольованих операцій, тобто з 01 вересня по 31 грудня 2013 року.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 у справі №818/1786/17.

Щодо доводів позивача про порушення податковим органом строків давності та їх застосування, передбачених ст. 102 ПК України, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Тобто, ПК України чітко визначений строк 2555 дні у разі проведення перевірки контрольованої операції. Крім того, диспозицією даної норми робиться прив`язка строку проведення перевірки до виду операції, а не до періоду проведення перевірки; крім того ця норма не встановлює жодних пільг чи преференцій для платника податків щодо строку давності по контрольованих операцій, у випадку внесення змін до норм податкового законодавства.

У спірному випадку, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведена перевірка саме контрольованої операції, а тому строк давності для проведення перевірки щодо такої операції 2555 днів.

Також необхідно зазначити, що підрозділ 10 розділу XX ПК України доповнено пунктом 11, згідно з яким штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).

Застосовуючи аналогію закону в спірних правовідносинах, застосування норми здійснюється в день прийняття рішення, отже застосування норми щодо строку давності 2555 днів, реалізується в часі - на день проведення перевірки платника.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як видно з рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до правовідносин застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони мали місце.

Відповідно правомірність поведінки особи, зокрема дотримання нею норм податкового законодавства, слід визначати із застосуванням законодавства, яке діяло на момент вчинення відповідних дій або бездіяльності такої особи, а повноваження контролюючого органу, механізми їх реалізації, зокрема, порядок проведення податковими органами перевірок платників податків, слід визначати на підставі законодавства, яке є чинним на момент реалізації відповідних владних повноважень, зокрема, здійснення податкових перевірок.

Тобто, на підставі наведеного можна дійти висновку, що застосування строків давності при проведенні перевірки є реалізацією повноважень, механізму та порядку проведення перевірки контролюючим органом, до якого застосовується момент чинності норми в період проведення перевірки, тобто на день проведення такої перевірки.

Крім того, спірним у вказаних правовідносинах є те, що відповідно до акта перевірки відповідачем не враховано доходи від курсових різниць для розрахунку показника чистої рентабельності витрат отримані у 2015 році внаслідок контрольованих операцій за 2014 рік.

Як вбачається з матеріалів справи, перевіркою встановлено, що за період січень - травень 2015 року згідно з даними бухгалтерського обліку ТОВ «Віва Декор» великий вплив на показники: «Інші операційні Доходи» (додаток до акту №7 та «Інші операційні витрати» (додаток до акту №8) мали нараховані платником курсові різниці по експортно-імпортних операціях.

Зазначено, що позивач при аналізі контрольованих операцій за період 01.01.2015-30.04.2015 нараховані доходи / витрати від операційних курсових різниць на дебіторську заборгованість по операціях з продажу шпалер розподілив пропорційно визначеного відсотка розподілу.

Відповідачем ж для визначення операційних доходів та витрат, безпосередньо пов`язаних з контрольованими операціями, в свою чергу, використано найбільш обґрунтований алгоритм розподілу, що відповідає економічній суті контрольованої операції та характеру понесених витрат чи отриманих доходів та визначено загальні операційні доходи та витрати по курсових різницях, що прямо відносяться до контрольованих операцій по нерезиденту ТОВ «Синтра Трейдінг М» за період з 01.01.2015 по 31.05.2015 рік та найбільше впливають на показник рентабельності та операційні доходи/витрати по курсових різницях по операціях пов`язаних з відвантаженням товару в 2015 році.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що врахування доходу від курсових різниць у 2015 році за результатами діяльності - понесених витрат у 2014 році призвів до неправильного визначення рентабельності діяльності платника податків - понесених витрат та отриманих від них доходів у 2015 році.

При цьому відповідач не заперечує щодо правильності ведення бухгалтерського обліку, однак звертає увагу, що предметом перевірки були контрольовані операції та визначення саме їх рентабельності.

Колегія суддів враховує доводи відповідача та звертає увагу, що метою перевірки був аналіз господарських операцій між ТОВ «Віва Декор» та пов`язаними особами - нерезидентами. Питання правильності ведення бухгалтерського та податкового обліку в цілому не розглядалось. Під час проведення перевірки уповноваженими особами відповідача було взято до уваги: конкретний період контрольованих операцій, у нашому випадку окремо 2013, 2014 та 2015 роки; витрати, понесені у цьому періоді; доходи, отримані у цьому періоді від таких операцій.

Також необхідно зазначити, що курсові різниці, отримані у 2015 році, за правилами бухгалтерського обліку включаються в дохід у 2015 році, проте ці курсові різниці отримані за результатами діяльності (понесених витрат) у 2014 році, тому врахування їх для визначення рентабельності (понесених витрат та отриманого доходу) у 2015 році призведе до хибного результату; отримані доходи у вигляді курсових різниць не є результатом господарської діяльності, адже позивач не поніс жодних витрат для отримання такого доходу, дохід отриманий у зв`язку із зміною курсу валют.

Загальна вартість контрольованої операції зазначається у графі 20 Відомостей про контрольовані операції (Додатка до Звіту про контрольовані операції) в гривнях, тобто в сумі, за якою відповідна операція відображена в бухгалтерському обліку платника податку (п. 24 розділу IV Порядку складання Звіту про контрольовані операції, затвердженого наказом МФУ від 18.01.2016 р. № 8). Така ж сума відображається в графі 4 Загальних відомостей про контрольовані операції Звіту.

Курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах, установлених НБУ (п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом МФУ від 10.08.2000 р. № 193 (далі - П(С)БО 21)).

Відповідно до п. 5 П(С)БО 21 операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат).

Тобто, обсяг господарських операцій з нерезидентом має визначатись на дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат шляхом застосування валютного курсу, встановленого НБУ на таку дату.

Подальше нарахування курсових різниць в обліку проводиться за правилами пунктів 7 та 8 П(С)БО 21. Зазначені курсові різниці не є частиною господарської операції з нерезидентом і пов`язані із змінами в курсах валют на різні дати.

З урахуванням цього, курсові різниці, які нараховуються в обліку у зв`язку наявністю заборгованості та зміною валютного курсу протягом календарного року, не включаються до обсягу господарських операцій з нерезидентом і у графі 20 Відомостей про контрольовані операції не відображаються.

Таким чином, врахування доходу від курсових різниць у 2015 році за результатами діяльності - понесених витрат у 2014 році призведе до неправильного визначення рентабельності діяльності платника податків - понесених витрат та отриманих від них доходів у 2015 році.

Щодо висновку судово-економічної експертизи від 17.07.2020 №1041/44101, проведеної судовим експертом Педь І.В., то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (ч.2 ст.102 КАС України).

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза) (ч.3 ст.102 КАС України).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (ч.4 ст.102 КАС України).

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч.5 ст.102 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 103 КАС України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій (яким) доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Крім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 104 КАС України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 6 ст. 104 КАС України). Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду (ч. 7 ст. 104 КАС України).

Разом з тим, колегія суддів наголошує на тому, що з урахуванням вимог ст. 108 КАС України та порядку оцінки доказів, який здійснюється судом, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Як вбачається з висновку судово-економічної експертизи від 17.07.2020 №1041/44101, експертом зроблені висновки, що порушення ТОВ «Віва Декор», які містяться в акті перевірки, не знайшли свого підтвердження в ході проведення експертизи.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що перед судовими експертами неприпустимо ставити правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Виходячи з аналізу висновку експерта, останньому платником податків поставлено питання, що входять до компетенції суду, а саме: щодо обґрунтованості висновку контролюючого органу, викладеному в акті перевірки.

Однак, колегія суддів наголошує, що експерт не вправі давати правову оцінку діям контролюючого органу через призму обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що в ході судового розгляду справи, на підставі поданих сторонами доказів підтвердилися наведені в акті перевірки висновки та розрахунки відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні контрольованих операцій, тому висновок експерта, який був складений за ініціативою позивача й дослідження якого виходять за межі компетенції експерта, апеляційний суд взяти до уваги не може.

Отже, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що наведені в акті перевірки від 15.11.2019 висновки та розрахунки відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства при здійсненні контрольованих операцій є обгрунтованими та правильними, у зв`язку з чим прийняті на підставі вказаного акта податкові повідомлення-рішення від 06.02.2020 №, яким ТОВ «Віва Декор» збільшено суму грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 9 108 901 грн., та № яким ТОВ «Віва Декор» зменшено суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 516 173 грн., і застосовано штрафну санкцію у розмірі 129 043 грн., є правомірними та скасуванню не підлягають.

Аналогічна правова позиція у справі з подібними правовідносинами міститься у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 817/1737/17.

За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року у справі № 300/913/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Віва Декор» відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року