Справа № 474/317/21
Суддя: Фасій В. В.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 474/317/21
Провадження № 2-а/474/5/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.21 року

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі

головуючого судді Фасій В.В.

за участю секретаря Багрін Н.А.

з участю:

позивача ОСОБА_1

без участі:

відповідача Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

відповідача інспектора Управління патрульної поліції в м. Київ Департамент патрульної поліції Національної поліції України Костюк Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Врадіївка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в м. Київ Департамент патрульної поліції Національної поліції України Костюк Р.Г. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії «ЕАН» №4161976 від 05.05.2021р.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить скасувати постанову серії «ЕАН» №4161976 від 05.05.2021р.про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, зокрема, щодо керування транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

За позицією позивача у відповідача були відсутні підстави для зупинення транспортного засобу, відсутні докази вчинення ним правопорушення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з наведених підстав та просив стягнути сплачений ним судовий збір з відповідача.

В судове засідання відповідач інспектор Управління патрульної поліції в м. Київ Департамент патрульної поліції Національної поліції України Костюк Р.Г. не з`явився, будучи належним чином, в порядку визначеному ст.268 КАС України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками до неї на адресу місця роботи відповідача (Управління патрульної поліції в м. Київ Департамент патрульної поліції Національної поліції України вул. Народного Ополчення,9, м. Київ, індекс: 03151, e-mail: та оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України ухвали про відкриття провадження), про причини неявки суд не повідомив.

В судове засідання відповідач - представник Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Шуміленко С.М. не з`явився, будучи належним чином, в порядку визначеному ст.268 КАС України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками до неї на адресу Управління патрульної поліції в м. Київ Департамент патрульної поліції Національної поліції України вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, індекс: 03151, e-mail: та оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України ухвали про відкриття провадження, про причини неявки суд не повідомив.

У відзиві на позов, заперечив проти його задоволення, з підстав того, що згідно статті 53 Закону № 1961-IV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду у справі № 127/19283/17 від 25.09.2019р. Відповідач був уповноважений вимагати у Позивача документи передбачені п. 2.1 ПДР, навіть якщо в процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення не було доведено Позивачу порушення ним ПДР, що стали підставою зупинки транспортного засобу. До того ж у відзиві послався на витяг Моторно (транспортного) страхового бюро України щодо відсутності полісу ОСЦПВ на автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , датований 07.06.2021 р.

З огляду на ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень цієї статті про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи, суд прийняв рішення про закінчення слухання справи у відсутність не з`явившихся осіб.

Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4161976 від 05.05.2021р. (далі постанова), винесеної інспектором Управління патрульної поліції в м. Київ ОСОБА_2 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, в тому, що він 05.05.2021р. о 09 год. 09 хв. в м. Київ провулок Охотський, 14 керував автомобілем BMW X5, д/н НОМЕР_1 без чинного страхового поліса, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР України ( відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних т/з) та ч.1 ст.126 КУпАП, за що до останнього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Графа 7 постанови «до постанови додаються» не заповнена, посилання на докази в ній відсутні (постанова серії ЕАН № 4161976 від 05.05.2021р.);

При прийнятті рішення суд керується:

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст.6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованихКонституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіПостановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалося вище, спірною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1. «ґ» ПДР, тобто за відсутність чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Дійсно відповідно до положень п.2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

А згідно із п.2.4 (а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п.2.1, крім іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс.

Як видно з приписів ст.16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, зі змісту зазначених правових норм вбачається, що Національна поліція України уповноважена через своїх робітників притягувати осіб до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за відсутність або ненадання полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка).

В свою чергу, відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, виходячи з викладеного, перевірка у особи наявності вищезазначених документів, зокрема, полісу (договору) обов`язкового страхування може бути здійснена за умови виявлення працівниками Національної поліції порушення такою особою правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Отже, вказаною нормою Закону визначений вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

В свою чергу, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки, визначеного п.2.1 ПДР України переліку документів, обов`язково має передувати порушення водіємПДР, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.03.2019р. в адміністративній справі №686/11314/17, від 29.04.2020р. в адміністративній справі №201/16607/16-а.

Так, як беззаперечно встановлено судом, в матеріалах справи відсутні обставини про те, що автомобіль, яким керував позивач, був зупинений за наявності підстав, що визначені ст.35 Закону України «Про національну поліцію» з підтвердженням їх відповідними доказами.

Крім того, не містяться посилання на ці обставини і у оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно з ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Також, відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивнi заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобів фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2021 року позивачем ПДР не порушувались, ДТП за його участі не було, підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення не встановлені, інші вимоги також не встановлені.

Також відсутні і будь-які зазначення відповідачем підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

При цьому наданий відповідачем до відзиву витяг з бази даних моторного (транспортного) страхового бюро України (ОСЦПВ) про те, що транспортний засіб позивача на момент зупинки 05.05.2021 року не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд до уваги не приймає з огляду на приписи ст. 77 КАС України,, оскільки з вказаного витягу не вбачається, що він був долучений як доказ під час винесення оскаржуваної постанови, -05.05.2021 року близько 09 год. 09 хв. , оскільки на вказаному витязі наявна дата його виготовлення як - 07.06.2021р., тобто вже під час розгляду справи в суді. Та сам по собі не підтверджує наявність обставин передбачених ст.35 Закону України «Про національну поліцію» для притягнення водія до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з положеннями КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.1,2 статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Отже, враховуючи викладене, суд, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до висновку про неправомірність і недоведеність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування, оскільки, як вже зазначалося вище, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише тільки за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними, допустимими і беззаперечними доказами.

Воодночас щодо заявлених вимог про визнання оскаржуваної постанови протиправною, то суд вважає доцільним зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку з цим, визнання судом спірної постанови протиправною не узгоджується з приписами п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

А тому, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо судових витрат, то суд зауважує, що відповідно до абз.1 ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову сплачено судовий збір в сумі 454 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 24.05.2021 р.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, шляхом скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, сплачений позивачем судовий збір за подання позову належить стягнути з Департаменту патрульної поліції, оскільки суб`єкт владних повноважень Управління патрульної поліції в м. Київ, яке виступає відповідачем у справі, є його територіальним підрозділом.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 194, 205, 229, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в м. Київ Департамент патрульної поліції Національної поліції України Костюк Р.Г. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4161976 від 05.05.2021 р., щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.126 КУпАП, закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , 454 (чотириста п`ятдесят чотри) грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв`язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Фасій