Справа № 490/5482/20
Суддя: Гуденко О. А.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/229/2021 Справа № 490/5482/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати постанову серії ДПО18 № 619336 від 21.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Хмельовим Б.Г. про притягнення до адміністративної ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтовує тим, що 21.08.2020 року поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Хмельовим Б.Г. було винесено постанову серії ДПО18 № 619336 від 21.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вказаною постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 225 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає, що постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню. Як вказано в постанові, до постанови додаються відео камери ZM0543, копію постанови позивачем отримано нарочно 21.08.2020 року, додатка до постанови не отримано. Зазначає, що в порушення ст. 283 КУпАП інспектором поліції не зазначено в постанові обставин, встановлених під час розгляду справи, винесено постанову за відсутності доказів факту вчинення правопорушення, без вказівки марки технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Ухвалою від 03.09.2020 року адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 23.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

23.04.2021 року від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позову заперечує, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свою позицію обґрунтовує тим, що встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором, після розгляду справи на місці, винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 619336 від 21.08.2020 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. щодо ОСОБА_2 та оголошено її зміст. Після оголошення змісту постанови інспектор ознайомив позивача зі змістом винесеної постанови. Зазначає, що вул. Франка в м. Івано-Франківську, на достатній відстані перед перехрестям встановлено дорожній знак 5.16 ПДР України, який в свою чергу достатньо видимий для водіїв. Також даний знак жодним стороннім предметом, який би міг погіршити видимість, не закритий та добре проглядається водіями, які здійснюють там рух на ТЗ. Відтак позивач, будучи особою-водієм, проявила неуважність, в результаті чого здійснила рух ТЗ на потенційно небезпечній ділянці проїжджої частини всупереч вимогам дорожнього знаку 5.16 ПДР, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що відео, яким зафіксоване правопорушення, наразі відсутнє. Посилається на безпосереднє спостереження як на доказ для провадження в адміністративних справах.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно Постанови серії ДПО18 № 619336 від 21.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 21.08.2020 року водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом AUDIA4 2.0, номерний знак НОМЕР_1 , о 17 год. 10 хв. в. м. Івано-Франківську по вул. І. Франка, не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 (рух по смугах), чим порушив п. 8.4.ґ ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. В графі «До постанови додаються» зазначено «відео з камери ZM0543».

Однак, сам додаток до постанови у матеріалах справи не міститься, будь-які інші докази вчинення правопорушення позивачем суду не надані.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 122 КУпАП встановлено - Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пункт 8.4.ґ ПДР України встановлює, що дорожні знаки поділяються на групи: інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно п. 5.16 розділу 33 Дорожні знаки ПДР України, дорожній знак 5.16 "Напрямки руху по смугах". Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 4 ст. 73 КАС України).

В оскаржуваній постанові зазначається, що правопорушення було зафіксоване пристроєм відеофіксаціїZM0543, відео з якого додається до постанови.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, самої постанови, фактично будь-які додатки до постанови відсутні.

Окрім того, відповідач не надав суду відеозапис правопорушення, на який міститься посилання в оскаржуваній постанові, і у відзиві зазначив, що такий відеозапис відсутній, оскільки з моменту правопорушення до надходження відповідачу ухвали про відкриття провадження із позовною заявою, пройшов певний відлік часу, який дозволяє зберігати відео на сервері відділу ІТ в Івано-Франківській області ДПП.

Таким чином, суд не може зробити точний та беззаперечний висновок про існування такого відеозапису взагалі, його наявності під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що в якості фактичних даних, які б підтверджували винуватість позивача, відповідач посилається на безпосереднє візуальне спостереження особи, уповноваженої на складання постанови.

Однак, суд не може погодитись із такими доводами відповідача, виходячи з того, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Так, відсутність в матеріалах справи будь-якого доказу, як-то відеозапису з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, який би підтвердив факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Зазначених висновків доходив неодноразово Верховний Суд, викладаючи свої правові позиції, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17 та від 3 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані, які б підтверджували винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїй практиці підкреслював, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.

Так, в рішенні від 21.07.2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

На підставі наведеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Постанову серії ДПО18 № 619336 від 21.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати.

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання сторонами копії повного судового рішення.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО