Справа № 240/8306/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8306/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

08 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо виготовлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для перерахунку його пенсії з 01.07.2019 оновленої довідки про розмір грошового забезпечення з врахуванням надбавки за специфічні умови несення служби та підвищеного розміру премії;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виготовити і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідку про розмір грошового забезпечення з повною інформацією за формою, передбаченою відповідним додатком № 3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.07.2019 в наступних розмірах: посадовий оклад - 3400,00 грн; оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник поліції - 2200,00 грн; надбавка за стаж служби (35%) - 1960,00 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 510,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби у розмірі 75% - 5670,00 грн; премія (113,8%) - 15636,12 грн, усього - 29376,12 грн.

Також просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України подати у 20-денний строк з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо невиготовлення та ненаправлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 станом на 01 липня 2019 року.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виготовити і направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 липня 2019 року за рівноцінною посадою тій посаді, яку він обіймав на день звільнення, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та наказу Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06 квітня 2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських", із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, зобов`язавши відповідача при складанні оновленої довідки вказати конкретні розміри додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін , суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

З обставин справи колегією суддів встановлено, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в ГУПФУ в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернувся до відповідача із заявою про виготовлення і направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нової довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії з 01 липня 2019 року з повною інформацією та із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Листом від 15 травня 2020 року № Д-6811/22 МВС України повідомило позивача про те, що підстави для підготовки нових довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, у тому числі зі складовими, зазначеними у заяві позивача відсутні. В обґрунтування підстав відмови зазначено, що після визнання нечинними пунктів 1,2,3 Постанови №103, Урядом не прийнято жодної іншої постанови, яка б стосувалася перерахунку пенсій. Списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, до Міністерства внутрішніх справ України не надходили. Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським, зокрема, розміри посадових окладів, окладів за спеціальним званням та надбавки за стаж служби в поліції, які визначені постановою КМУ від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" не змінювались. Будь-які нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення не вводилися.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та приймаючи рішення щодо задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиготовлення та ненаправлення до ГУ ПФУ в Житомирській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 липня 2019 року, а тому, з метою відновлення порушеного права позивача, Міністерство внутрішніх справ України слід зобов`язати виготовити та направити до ГУ ПФУ в Житомирській області нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача, станом на 01 липня 2019 року, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, з врахуванням положень постанови №988 та наказу МВС України №260 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру пенсії позивача.

Водночас, відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що вимоги зобов`язати відповідача зазначити в оновленій довідці конкретні розміри додаткових видів грошового забезпечення є передчасними.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції.

Даючи правову оцінку доводам апеляційної скарги позивача, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи те, що судовому захисту підлягає тільки порушене на момент звернення до суду право позивача, яке в даній справі відновлюється шляхом визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні конкретні дії щодо видачі довідки для здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення, таке рішення і є ефективним захистом порушених прав позивача.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у п.22 постанови від 08 липня 2020 року у справі № 348/812/17.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідач на заяву позивача відмовив йому у видачі нової довідки для перерахунку пенсії з мотивів відсутності підстав для її видачі. Відповідачем не приймалось рішення щодо відмови визначення розмірів грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку є порушеними.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, то суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ч.1 ст.382 КАС України зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, тож на даний час немає необхідності зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, то підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.