Справа № 160/17619/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/17619/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 р. (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі № 160/17619/20 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , маючи статус фізичної особи-підприємця, звернулась до суду з позовною заявою в якій просила скасувати рішення начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Чуб Г.В. № 000155/04-36-32-04/ НОМЕР_1 від 09 липня 2020 року, яким застосовано фінансові санкції на загальну суму 34000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії та за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії у розмірі по 17000,00 грн. за кожне порушення.

В обґрунтування позовних вимог вказувалось на протиправність спірного рішення, оскільки роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами здійснювалось на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 1900670 строком дії з 19.02.2019 до 19.02.2020 та на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, ліцензія № 1900676 строком дії з 19.02.2019 по 19.02.2019.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти рішення, "якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю". В апеляційній скарзі зазначено про присутність ОСОБА_1 під час фактичної перевірки, наведено цитування ст.17 ЗУ від 19.12.1995 року №481/95-ВР та опис обставин проведення перевірки, складання акту, прийняття спірного рішення.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.

Сторони, належним чином повідомлені про день, місце і час розгляду справи, до суду уповноважених представників не направили.

Від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити явку свого представника у визначений судом день і час.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку із неявкою сторін.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлено, щоФізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 12.02.2019 була видана ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями № 1900670 строком дії з 19.02.2019 до 19.02.2020 та 17.02.2020 видана ліцензія на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 1900676 строком дії з 19.02.2019 по 19.02.2019. На підставі наказу № 1461.п від 17.06.2020 «Про проведення фактичної перевірки» посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено перевірку магазину, в якому здійснює господарську діяльність позивачка. За результатами перевірки складено акт № 38925/04-36-32-04-1 від 18.07.2020, згідно якого встановлено факт роздрібної торгівлі 19.02.2020 алкогольними напоями. На підставі акта № 38925/04-36-32-04-1 від 18.07.2020 начальником ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення № 000155/04-36-32-04/ НОМЕР_1 від 09.07.2020, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано фінансові санкції за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без ліцензії у розмірі 17000 грн., за кожне порушення. Позивач звертався до контролюючого органу зі скаргою на спірне рішення, проте Державною податковою службою в Україні повернуто її без розгляду.

Не погоджуючись з наведеним рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність спірного рішення.

В апеляційній скарзі відповідачем не зазначено, в чому полягають порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є підставою для скасування оскарженого рішення суду, які обставини неправильно чи неповно встановив суд першої інстанції і які його висновки не відповідають обставинам справи. Окрім цитування норм матеріального права, скаржник не вказав, в чому полягає неправильне їх застосування судом першої інстанції. Колегія суддів звертає увагу, що такий зміст апеляційної скарги є самостійною підставою для залишення її без задоволення, оскільки в ній не зазначено, що саме має перевіряти суд апеляційної інстанції в оскарженому рішенні суду.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, які регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" № 481/95. Відповідно до частини тринадцятої статті 15 цього Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач мав ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами зі строком дії з 19.02.2019 по 19.02.2020.

Таким чином, здійснивши продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів 19.02.2020 до 23:59 год. позивач не порушив наведені вище приписи чинного законодавства, тому підстави для застосування штрафу - відсутні.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 р. в адміністративній справі № 160/17619/20 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 30 червня 2021 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук