Справа № 160/16427/20
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, бездіяльності та рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 08.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла, сформована 08.12.2020 у системі «Електронний суд» адвокатом Вадимом Меламедом, позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про:
- визнання рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 по 11.08.2017 протиправними та дискримінаційними;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинити певні дії виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.08.2017 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
2. За результатами автоматизованого розподілу адміністративну справу передано на розгляд судді І.В. Юхно.
3. Ухвалою суду від 14.12.2020 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачеві 5-денний строк, з дня отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
4. Ухвалою суду від 29.12.2020 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, та зобов`язання вчинити певні дії повернуто представнику позивача ОСОБА_2 на підставі пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України.
5. Не погодившись з ухвалою суду від 29.12.2020, представником позивача ОСОБА_3 01.02.2021 подано апеляційну скаргу.
6. Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021:
- апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено;
7. Адміністративна справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 07.04.2021 та за результатами автоматизованого розподілу адміністративну справу передана на розгляд судді І.О. Верба.
8. Ухвалою суду від 12.04.2021 позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
9. 21.04.2021 засобами поштового зв`язку до канцелярії суду надійшов направлений представником позивача на виконання вимог ухвали суду виправлений адміністративний позов із зазначенням місця проживання / перебування, поштового індексу позивача, у якому викладено наступний зміст позовних вимог:
1) визнати протиправними та дискримінаційними:
- рішення від 11.09.2017 № Б-183-5 в тій частині, в якій воно стосується вимог ОСОБА_1 на отримання пенсії за період з 07.10.2009 по 11.08.2017;
- дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 11.08.2017;
- бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.08.2017;
2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.08.2017 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
11. 03.06.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву з доказом його направлення позивачу, надано витребувані судом докази.
12. Нікопольським об`єднаним УПФУ Дніпропетровської області протиправно відмовлено у поновленні виплати пенсії рішенням від 11.09.2017 № Б-183-5.
13. Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовними вимогами про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 (справа № 804/2830/18).
14. Ухвалою суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 на підставі застосування 6-ти місячного строку звернення з відповідним позовом до суду, встановленого статтями 122, 123 КАС України, ухвалив адміністративний позов позивача в частині позовним вимог за період з 07.10.2009 по 11.08.2017 включно залишити без розгляду.
15. Стосовно періоду після 11.08.2017 позовні вимоги були розглянуті та задоволені судом.
16. 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 Велика Палата дійшла висновку, що статті 122, 123 (статті 99, 100 у редакції чинній до 15.12.2017) КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з поновленням виплати раніше призначених (нарахованих) пенсій громадянам України, які проживають за її межами на підставі рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009.
17. Враховуючи усунення підстав з яких позовна заява позивача про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог з 07.10.2009 по 11.08.2017 включно була залишена без розгляду та, що адміністративно-правовий спір між сторонами стосовно права позивача на отримання його пенсії протягом вказаного періоду залишився не вирішеним.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
18. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що позивач ніколи не перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
19. Управління ніколи не припиняло позивачу виплату пенсії та не мало у своєму розпорядженні пенсійної справи позивача, так як виплата та припинення виплати пенсії у квітні 1994 року здійснювалось Управлінням праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради.
20. Вимоги позову про незаконність бездіяльності щодо не поновлення відповідачем виплати пенсії позивачу з 07.10.2009 є необґрунтованими, оскільки позивач з відповідачем ніколи не перебували у правовідносинах з нарахування та виплати пенсії, відтак і без діяти щодо позивача управління не могло.
21. Поновити пенсії особі, про існування якої управлінню не було відомо, оскільки позивач не перебував на обліку, без матеріалів пенсійної справи та без заяви встановленого зразка згідно вимог законодавства управління не мало жодних підстав.
22. На підставі рішення від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області поновило виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.08.2017 та проводить нарахування і виплату по теперішній час.
23. Позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
24. 05.09.2017 до Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надійшла заява від Юридичного офісу В. Маламед, яка подана від імені ОСОБА_1 про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.
25. Нікопольське об`єднане УПФУ в Дніпропетровської області, розглянувши заяву від 11.08.2017, яка надана 05.09.2017 юридичним офісом В. Маламеда, з питання поновлення виплати пенсії на території України, прийняло рішення, оформлене листом від 11.09.2017 № Б-183-5 «Про поновлення виплати пенсії», в якому зазначило, що для поновлення виплати пенсії на території України необхідно звернутися до управління особисто з паспортом громадянина України.
26. 18.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного суду (справа № 804/2830/18) із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.
27. Ухвалою суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 по 11.08.2017 шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів - залишено без розгляду.
28. Ухвала суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 набрала законної сили 31.08.2018.
29. Рішенням суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 адміністративний позов задоволено частково, суд:
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачу з 11.08.2017 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність;
- у задоволені іншої частини позовних вимог відмовив.
30. Рішення суду 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 набрало законної сили 17.09.2018.
31. На виконання рішення суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 відповідачем поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.08.2017.
32. Розпорядженням від 06.11.2018 № 2245 позивачу здійснено перерахунок пенсії, вид пенсії за віком; шифр пенсії 103, дата перерахунку 01.10.2017 попереднього 26.06.1981, вид перерахунку масовий перерахунок (індивідуальний).
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
34. Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
35. Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
36. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
37. Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
38. Частиною третьою статті 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визначено, що кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.
39. Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
40. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел.
41. Відповідно до статті 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 № 16/98-ВР право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
42. Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV:
- пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати;
- пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;
43. За приписами статті 46 Закону № 1058-ІV Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
44. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
45. Відповідно до пункту другого частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
46. Згідно із статтею 51 Закону № 1058-ІV у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
47. Рішенням № 25-рп/2009 від 07.10.2009 пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
48. Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 07.10.2009.
49. Як вказано в Рішенні № 25-рп/2009 від 07.10.2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
51. Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
52. Пунктом 2.9. Порядку № 22-1 встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
53. Відповідно до пункту 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання.
54. Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III визначено, що документами, що підтверджують громадянство України є: паспорт громадянина України, свідоцтво про належність до громадянства України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, тимчасове посвідчення громадянина України, проїзний документ дитини, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну.
55. Згідно із пунктом першим частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI від 20.11.2012 документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.
56. Пунктом 4.1 Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
57. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
58. Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності);
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
59. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
60. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку № 22-1).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
щодо розгляду справи
61. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
62. Згідно із пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
63. Суд звертає увагу, що у справі № 804/2830/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення та виплати пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 по 11.08.2017 залишено без розгляду ухвалою суду від 06.08.2018.
64. Відповідно до частини четвертої статті 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
65. Оскільки, ухвала суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 не є рішенням чи постановою суду та не є ухвалою про закриття провадження у справі, а тому у суду відсутні підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 170 КАС України або пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.
щодо визнання протиправним та дискримінаційним рішення від 11.09.2017 № Б-183-5
66. Право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.
67. Кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
68. Отже, враховуючи викладене, позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі, і правом на пенсійне забезпечення.
69. Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).
70. У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
71. Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та є обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й рішення у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
72. Проживаючи в Ізраїлі як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист.
73. При цьому, починаючи з 07.10.2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, яка була зупинена на час проживання пенсіонера закордоном.
74. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.
75. Суд звертає увагу, що у рішенні, яке оформлене листом від 11.09.2017 № Б-183-5 «Про поновлення виплати пенсії» зазначено, що для поновлення виплати пенсії на території України необхідно звернутися до управління особисто з паспортом громадянина України.
77. Крім того, до заяви про поновлення виплати раніше призначеної пенсії надано копію ізраїльського посвідчення особи, з метою засвідчення особи, місця її проживання (реєстрації) та віку відповідно до пункту 2.9 Порядку № 22-1.
78. З урахуванням вище викладеного, суд визнає протиправним та скасовує рішення Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформлене листом від 11.09.2017 № Б-183-5 «Про поновлення виплати пенсії».
80. Відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», зокрема додатком 2 визначено Перелік територіальних органів Пенсійного фонду України, які реорганізуються шляхом приєднання.
81. Зокрема, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області приєднано Нікопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України.
щодо визнання протиправними дій та бездіяльності
82. Позивачем заявлені позовні вимоги про:
- визнання протиправними дій відповідача в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії з 07.10.2009 по 11.08.2017;
- визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 11.08.2017.
83. Суд звертає увагу, що здійсненню виплати пенсії та отримання недоотриманої пенсії, починаючи з 07.10.2009, повинно передувати поновлення виплати пенсії з такої дати.
84. Поновлення виплати пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.
85. Ухвалою суду від 06.08.2018 у справі № 804/2830/18 вимоги позивача щодо поновлення та виплати пенсії у період з 07.10.2009 по 11.08.2017 було залишено без розгляду, а на виконання рішення суду від 06.08.2018 у зазначеній справі позивачу було поновлено виплату пенсії за віком з 11.08.2017.
86. Судові рішення у справі № 804/2830/18 в апеляційному порядку не оскаржувались та набрали законної сили.
87. Крім того, в матеріалах пенсійної справи відсутні інші заяви позивача про здійснення виплати пенсії з 07.10.2009 по 11.08.2017, а тому відповідачем не вчинялися дії по відмові у такій виплаті.
88. З урахуванням вище викладеного, суд не може визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті пенсії з 07.10.2009 по 11.08.2017 та бездіяльністю таку поведінку суб`єкта владних повноважень, яка відповідає законодавству, а також зобов`язати суб`єкта владних повноважень діяти не у спосіб, що передбачений законодавством.
89. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у цій частині.
щодо зобов`язання вчинити певні дії
90. Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
91. Згідно із частиною першою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
92. Питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, у взаємозв`язку з розміром пенсії, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції пенсійного органу при поновленні пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум.
93. При цьому в разі незгоди з діями відповідача щодо наявності чи відсутності підстав для нарахування індексації та її розмірів позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду.
94. Отже, вимоги позивача щодо проведення індексації пенсії є передчасними та задоволенню не підлягають.
95. При цьому, суд зазначає, що спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV, визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
96. Оскільки відповідачем порушено строки як поновлення, так і нарахування та виплати пенсії, то позивач має право на компенсацію втрати частини доходів.
97. Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
98. За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
99. Оскільки судом визнано протиправним та скасовано рішення, оформлене листом від 11.09.2017 № Б-183-5 «Про поновлення виплати пенсії», яким відмовлено у поновленні виплати пенсії, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача поновити нарахування та здійснити виплату пенсійних виплат з 07.10.2009 по 11.08.2017 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
100. З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, у тому числі із виходом за межі позову, із присудженням на користь позивача понесених судових витрат на сплату судового збору за подання позову немайнового характеру.
щодо строку звернення до суду
101. Аналогічний спір розглянуто Великою Палатою Верховного Суду, у постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 зазначено, що пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.
102. Відносини щодо реалізації конституційного права на соціальний захист у старості між позивачем та пенсійним органом виникли з моменту отримання останнім заяви позивача про призначення пенсії за віком.
104. Аналіз положень статті 46 Закону № 1058-IV свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.
105. При цьому, згідно із частиною другою статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.
106. Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд, -
108. Визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформлене листом від 11.09.2017 № Б-183-5 «Про поновлення виплати пенсії».
109. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити нарахування та здійснити виплату пенсійних виплат з 07.10.2009 по 11.08.2017 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
110. В іншій частині позовних вимог відмовити.
111. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 840,80 грн.
112. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба