Справа № 600/796/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 600/796/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

08 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

представника позивача:Шеромова В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними,

В С Т А Н О В И В :
Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 17.03.2021 позов ОСОБА_1 до Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання дій неправомірними - задоволено.

23.03.2021 представник позивача звернувся до суду із письмовою заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи.

Чернівецький окружний адміністративний суд додатковим рішенням від 05.04.2021 клопотання представника ОСОБА_2 про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково.

Стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки судові витрати, а саме, витрати понесені на професійну правничу допомогу у справі № 600/796/21-а в розмірі 1800,00 грн (одна тисяча вісімсот гривень). У задоволені решти клопотання відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у зв`язку із тим, що справа є не складною судом першої інстанції необґрунтовано та неспівмірно задоволено вимогу заявника про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторони, які прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що представником позивача, разом з позовною заявою, подано до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Після прийняття судового рішення у справі, представником позивача, з посиланням на ч.7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), 24.02.2021 надано до суду докази оплати судових витрат.

Встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Шеромовим В.Д. 24.02.2021 було укладено Договір №1 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 (далі - Договір), предметом якого згідно з пунктом 1.1. є підготовка проекту позовної заяви.

1.2. Представляли інтереси та надавати іншу правничу допомогу ОСОБА_1 при розгляді заявленого позову в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Розділом ІІ договору визначено об`єм послуг по наданню правничої допомоги, а розділом ІІІ врегульовано порядок оплати за надані послуги.

На підставі Договору №1 від 24.02.2021 року адвокатом Шеромовим В.Д. 24.02.2021 р. видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1019010 на представництво інтересів ОСОБА_1 в Чернівецькому окружному адміністративному суді.

В подальшому, відповідно до акту приймання-передачі частково виконаних робіт №1 по Договору №1 від 24.02.2021 року, складеного 24.02.2021р., адвокатом Шеромовим В.Д. та клієнтом ОСОБА_1 підтверджено часткове виконання роботи, передбаченої договором та суму оплати за виконану роботу у розмірі 2550,00 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №240220212 від 24.02.2021 адвокатом Шеромовим В.Д. прийнято від ОСОБА_1 оплату за надання правничої допомоги згідно Договору №1 від 24.02.2021 р., акту №1 від 24.02.2021 р. в сумі 2550,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно ч. 1 ст. 247 КАС України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у ст. 252 КАС України, відповідно до п. 3 ч. 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З вказаної статті слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання стягнення понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката, слід звертати увагу і на те, що у додатковій постанові Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі №911/2686/18 зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Шеромовим В.Д. 24.02.2021 було укладено Договір №1 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 (далі - Договір), предметом якого згідно з пунктом 1.1. є підготовка проекту позовної заяви.

1.2. Представляли інтереси та надавати іншу правничу допомогу ОСОБА_1 при розгляді заявленого позову в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Розділом ІІ договору визначено об`єм послуг по наданню правничої допомоги, а розділом ІІІ врегульовано порядок оплати за надані послуги.

На підставі Договору №1 від 24.02.2021 року адвокатом Шеромовим В.Д. 24.02.2021 р. видано ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1019010 на представництво інтересів ОСОБА_1 в Чернівецькому окружному адміністративному суді.

В подальшому, відповідно до акту приймання-передачі частково виконаних робіт №1 по Договору №1 від 24.02.2021 року, складеного 24.02.2021р., адвокатом Шеромовим В.Д. та клієнтом ОСОБА_1 підтверджено часткове виконання роботи, передбаченої договором та суму оплати за виконану роботу у розмірі 2550,00 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №240220212 від 24.02.2021 адвокатом Шеромовим В.Д. прийнято від ОСОБА_1 оплату за надання правничої допомоги згідно Договору №1 від 24.02.2021 р., акту №1 від 24.02.2021 р. в сумі 2550,00 грн.

Проаналізувавши зміст Договору №1 від 24.02.2021 та Акту приймання-передачі частково виконаних робіт №1 від 24.02.2021 р., суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що дії адвоката щодо підготовки проекту заяви до відповідача, ознайомлення з документами, наданими клієнтом, та нормами законодавства, що стосуються предмету позову, а також із правовими позиціями Верховного Суду, Верховного суду України, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 та рішенням Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №1-9/2015, які визначені у пунктах 1-6 Акту приймання-передачі частково виконаних робіт №1 від 19.02.2021, і є тими логічними та необхідними діями, які передують написанню позовної заяви та фактично входять до процесу підготовки та подання позову до суду, за що в даному випадку позивачем було сплачено адвокату 1800,00 грн.

Тобто, названі послуги, за які сплачено 750,00 грн (125,00 грн + 125,00 грн + 187,50 грн + 187,50 грн + 125,00 грн), фактично включаються у послуги з підготовки та подання позовної заяви про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Відтак, стягненню підлягають витрати лише у розмірі 1800,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із складністю справи (дана справа в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є нескладною) та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (під час судового оскарження дій відповідача представником позивача було лише написано й подану до суду позовну заяву), беручи до уваги, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу не є пропорційним до предмета спору, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1800,00 грн.

Отже, заява про стягнення судових витрат підлягала частковому задоволенню і стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1800,00 грн, як витрати на професійну правничу допомогу, що були сплачені ОСОБА_1 за складення адвокатом позовної заяви.

Враховуючи те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції виходив з критеріїв їх співмірності із обсягом складених адвокатом в рамках цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування немає.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин шостої сьомої статті 134 КАС України, недостатньо самого лише зазначення особою, яка не погоджується із розміром заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, про те, що такий розмір є неспівмірним критеріям, визначеним частиною п`ятою статті 134 КАС України. На особу, яка заявляє про неспімірність витрат покладено обов`язок це належним чином обґрунтувати та довести.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Чернівецького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 08 липня 2021 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.