Справа № 380/9049/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9049/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач, Головне управління ПФУ у Львівській області), у якій просить:

1) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, такі періоди:

- з 01.08.1981 по 23.10.1981 - викладач по класу духових інструментів в Березівській дитячій музичній школі - 0 років 2 місяці 23 дні (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 05.11.1981 по 17.11.1983 - служба в рядах Радянської армії - 2 роки 0 місяців 13 днів (ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»);

- з 02.01.1984 по 20.08.1984 - викладач по класу духових інструментів в Нестерівській дитячій музичній школі - 0 років 7 місяців 19 днів (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 01.09.1984 по 21.10.1987 - викладач по класу мідних духових інструментів в Великомостівській дитячій музичній школі Сокальського районного відділу культури Львівської області - 3 роки 1 місяць 19 днів (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 26.10.1987 по 04.09.1992 - служба в рядах Радянської армії - 4 роки 10 місяців 10 днів (ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»);

- з 02.09.1996 по 01.09.1999 - викладач по класу труби в Гірницькій дитячій музичній школі - 2 роки 11 місяців 31 день (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 01.09.1999 по 06.02.2021 (день призначення пенсії по віку) - викладач мистецької школи в Червоноградській дитячій музичній школі - 21 рік 5 місяців 5 днів (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 29.03.2021 він звернувся до відповідача із заявою про виплату йому грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на підставі п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак листом № 5480/4004/Б-52/8-1300/21 від 14.05.2021 у задоволенні його вимог відмовлено у зв`язку з тим, що період працевлаштування позивача на посаді викладача в позашкільних навчальних закладах не передбачено Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, як і період проходження військової служби. Позивач не погоджується із такими твердженнями пенсійного органу, вважає, що має право на отримання вищевказаної грошової допомоги, відтак звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 09.06.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву (вх. № 47455 від 02.07.2021), в якому проти позову заперечив. Зазначив, що відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності та працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, роботах на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Згідно із записами трудової книжки страховий стаж позивача на посадах викладача у дитячих музичних школах становить 30 років 16 днів. Оскільки дитяча музична школа належить до позашкільних навчальних закладів, а посада викладача в позашкільних навчальних закладах Переліком № 909 не передбачена, то, на думку відповідача, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зазначених вище періодів та виплати позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХІ «Прикінцевих положень» Закону № 1058.

Щодо позовних вимог про зарахування періодів проходження військової служби з 05.11.1981 по 17.11.1983 та з 26.10.1987 по 04.09.1992 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е-ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», повідомив, що доручення Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06.01.1995 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України, на яке позивач покликається у своєму позові, прийнято до внесення постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002 змін у Перелік № 909, редакцією якого не було окремо виділено позашкільні навчальні заклади і посади, робота на яких давала право на пенсію за вислугу років. Таким чином, вважає, що Доручення № 397/21 не поширює свою дію на Перелік № 909 (у редакції, чинній після внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002). Водночас при внесенні змін у зазначений Перелік зміст Доручення № 397/21 Кабінетом Міністрів України не був врахований. Наявність доручення Кабінету Міністрів України № 397/21 без внесення відповідних змін до Переліку № 909 не є, на думку відповідача, достатньою підставою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи позивача на посаді викладача в позашкільних навчальних закладах. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивач надіслав суду відповідь на відзив (вх. № 47666 від 05.07.2021), у якій зазначив, що наведені позивачем в адміністративному позові нормативно-правові акти в повній мірі гарантують право педагогічним працівникам позашкільних навчальних закладів як право на пенсію за вислугу років, так і право на грошову допомогу відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003. При цьому вказав на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 13.12.2019 у справі № 233/4308/17 та від 30.01.2019 у справі № 442/456/17, просив позов задовольнити повністю.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 , 05.02.2021 звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком та пакетом документів.

За результатами розгляду заяви відповідачем з 06.02.2021 ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заявою від 29.03.2021 позивач просив відповідача нарахувати та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви позивача відповідачем 29.03.2021 скеровано відповідь від 14.05.2021 про відмову у призначенні та виплаті позивачу грошової допомоги в розмірі десяти пенсій.

Відмову обґрунтовано тим, що період працевлаштування позивача на посаді викладача у позашкільних навчальних закладах не передбачено Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, як і період проходження військової служби.

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 17.08.1991 позивач, ОСОБА_1 , зокрема, працював:

- з 01.08.1981 по 23.10.1981 - викладач по класу духовий інструментів у Березівській дитячій музичній школі;

- з 05.11.1981 по 17.11.1983 - служба в рядах Радянської армії;

- з 02.01.1984 по 20.08.1984 - викладач по класу духових інструментів в Нестерівській дитячій музичній школі;

- з 01.09.1984 по 21.10.1987 - викладач по класу мідних духових інструментів у Великомостівській дитячій школі Сокальського району відділу культури Львівської області;

- з 26.10.1987 по 04.09.1992 - служба в рядах Радянської армії;

- з 02.09.1996 по 01.09.1999 - викладач по класу труби в Гірницькій дитячій музичній школі;

- з 01.09.1999 по 06.02.2021 - викладач мистецької школи в Червоноградській дитячій музичній школі.

Позивач вважає, що має право на призначення та виплату йому грошової допомоги пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому відмова відповідача у призначенні такої, на його думку, є протиправною, у зв`язку з чим він звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Посада викладача цим переліком не була передбачена, однак за дорученням Кабінету Міністрів України № 397/21 від 06.01.1995 дія зазначеної постанови поширена серед інших і на викладачів шкіл мистецтв без внесення змін до постанови, що підтверджується листом Міністерства соціального захисту населення України № 01-3/133-02-2 від 01.02.1995.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про позашкільну освіту» № 1841-III від 22.06.2000 (далі - Закон України «Про позашкільну освіту») позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно з п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу і має право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Окрім цього, постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14.06.2000 затверджено Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, яким передбачено, що посади вчителів, викладачів всіх спеціальностей, інструкторів фізкультури, методистів належать до категорії педагогічних працівників.

Педагогічний стаж позивача на день досягнення пенсійного віку становив 30 років 16 днів, що підтверджено копією трудової книжки позивача, наявною в матеріалах справи.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17 та у постанові від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати періоди проходження військової служби з 05.11.1981 по 17.11.1983 та з 26.10.1987 по 04.09.1992 до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е-ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суд зазначає, що відповідно до положень статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Відтак відповідачем протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди проходження військової служби.

З огляду на вказане суд дійшов висновку про необґрунтованість висновків пенсійного органу про відсутність підстав для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 на посадах викладача у дитячих музичних школах та періодів проходження ним військової служби до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що складає 35 років 4 місяці 0 днів.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень вказаної Конвенції.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1816,00 грн, сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код за ) про зобов`язання вчинити дії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, передбачених пунктами «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи: з 01.08.1981 по 23.10.1981 - викладач по класу духових інструментів в Березівській дитячій музичній школі; з 05.11.1981 по 17.11.1983 - служба в рядах Радянської армії; з 02.01.1984 по 20.08.1984 - викладач по класу духових інструментів в Нестерівській дитячій музичній школі; з 01.09.1984 по 21.10.1987 - викладач по класу мідних духових інструментів в Великомостівській дитячій музичній школі Сокальського районного відділу культури Львівської області; з 26.10.1987 по 04.09.1992 - служба в рядах Радянської армії; з 02.09.1996 по 01.09.1999 - викладач по класу труби в Гірницькій дитячій музичній школі; з 01.09.1999 по 06.02.2021 (день призначення пенсії по віку) - викладач мистецької школи в Червоноградській дитячій музичній школі, про що прийняти відповідне рішення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016 м. Львів вул. Митрополита Андрея 10; код за ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур