Справа № 200/5534/21
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 р. Справа№200/5534/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської міської ради про визнання протиправною бездіяльність, протиправним рішення та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Добропільської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Добропільської міської ради щодо ненадання відповіді в зазначені строки;

- визнати протиправною відмову надати дозвіл на розробку проекту землеустрою за відсутності підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів та скасувати рішення Добропільської міської ради про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства від 21.04.2021 року № 8/7-55;

- зобов`язати Добропільську міську раду надати дозвіл позивачу на виготовлення технічної документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) орієнтовною площею 0,2199 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.03.2021 року позивач направив відповідачу заяву про отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність безоплатно орієнтовною площею 0,2199 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

05.06.2021 року позивач отримав на електрону пошту рішення Добропільської міської ради від 24.04.2021 року № 8/7-55, відповідно до якого позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача та відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року витребувано додаткові докази від відповідача.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погодився, зазначив, що 18.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) орієнтовною площею 0,2199 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На черговій сесії Добропільської міської ради 21.04.2021 року було прийнято рішення № 8/7-55 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 ». Відповідачем було встановлено, що земельна ділянка, яка розташована за вказаною адресою, відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, вид угідь землі під громадською забудовою. Відповідно до генерального плану міста Добропілля земельна ділянка, на яку претендує позивач, розташована на території садибної житлової забудови.

Відповідно до статей 38, 39 Земельного Кодексу України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Таким чином, на думку відповідача, земельна ділянка, яку позивач хоче отримати у власність, не може бути відведена в рамках безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства. При цьому, оскільки на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомості ветеринарний аптечно-консультаційний пункт, що перебуває у власності позивача, вказана земельна ділянка може бути надана в оренду на підставі договору оренди землі чи передана у власність на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Щодо позовної вимоги про бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні відповіді у визначені терміни, відповідач зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, при цьому з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності не рідше ніж один раз на місяць. Позивач звернувся із заявою 18.03.2021 року. Рішення було прийнято на сесії 21.04.2021 року.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.63-68).

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що рішення відповідача від 24.04.2021 року № 8/7-55 було надіслано йому на електронну адресу 06.05.2021 року. Розмір земельної ділянки 0,2199 не перевищує 2,0 га. Решту 1,78 га - закон дозволяє отримати йому разом чи в роздріб по всій Україні в будь-який час. Позивач зазначає, що рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України. Верховна Рада України не приймала рішення про встановлення меж міста Добропілля. Тому, на думку позивача, питання передачі ділянок із земель державної власності в приватну перебуває в компетенції органу виконавчої влади, а не органу місцевого самоврядування, тому орган місцевого самоврядування незаконно розпорядився землею, яка перебуває у державній власності. Той факт, що вказана земельна ділянка має поштову адресу міста, не свідчить про наявність у міської ради повноважень передати цю ділянку в приватну власність фізичній особі. Крім цього, земельна ділянка немає кадастрового номеру в місті Добропіллі.

На підставі викладеного, просив задовольнити позов у повному обсязі (а.с.97-99).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с.38-39).

Згідно акту про відвід меж та червоних ліній ділянки в натурі від 20 квітня 1999 року відділом земельних ресурсів м. Добропілля було відведено позивачу земельну ділянку площею 0,2199 га для розміщення ветеринарного аптечно-консультаційного пункту (а.с.41-42).

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради від 21 квітня 1999 року № 157/1 надано позивачу у тимчасове користування терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,2199 га по АДРЕСА_1 для розміщення ветеринарного аптечно-консультаційного пункту (а.с.28).

21 травня 1999 року позивач уклав договір з Добропільською міською радою про прийняття в тимчасове користування земельної ділянки загальною площею 0,2199 га строком на п`ять років для розміщення ветеринарного аптечно-консультаційного пункту по АДРЕСА_1 (а.с.35-36).

Відповідно до акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкту до експлуатації, затвердженого рішенням виконкому Добропільської міської ради від 25 січня 2000 року, ветеринарний аптечно-консультаційний пункт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований відповідно до державних норм. Перша черга ветеринарного аптечно-консультаційного пункту (вбиральня, сарай, приміщення сторожа) готова до введення в експлуатацію (а.с.31-32).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.04.2003 року серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Добропільської міської ради, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить ветеринарний аптечно-консультаційний пункт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до довідки про нормативно грошову оцінку земельної ділянки (витяг) від 01 червня 2006 року № 236, виданої Добропільським міським відділом земельних ресурсів, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для експлуатації ветеринарного аптечного консультативного пункту, площею 0,2199 га, за грошовою оцінкою складає 49952,50 грн (а.с.34).

На об`єкт - ветеринарний аптечно-консультаційний пункт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , 11 червня 2006 року складений технічний паспорт на громадський будинок та складено план земельної ділянки громадського будинку (а.с.20-23).

З листа Добропільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 02 лютого 2017 року № 1136/13 убачається, що плата за землю ОСОБА_1 сплачувалась з 2006 року по 2016 рік. Станом на 01.01.2017 року податкова заборгованість з плати за землю відсутня (а.с.33).

17 березня 2021 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до Добропільської міської ради та голови Добропільської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) орієнтовною площею 0,2199 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24-25, 30).

26 березня 2021 року вищевказана заява була зареєстрована відповідачем у журналі вхідної кореспонденції за № 03/1391-14/01 (а.с.30)

09 квітня 2021 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до Добропільської міської ради та голови міста Добропілля Аксьонова А.А. із заявою, в які просив раніше подану ним заяву від 17 березня 2021 року розглянути на сесії Добропільської міської ради та прийняти рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с.37).

24 квітня 2021 року Добропільська міська рада на черговій сесії ухвалила рішення № 8/7-55 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,2199 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає вимогам генерального плану м. Добропілля, затвердженого рішенням Добропільської міської ради від 17.04.2013 року № 6/40-46, зі змінами, затвердженими рішенням Добропільської міської ради від 20.03.2019 року № 7/55-22, та плану зонування території м. Добропілля, затвердженого рішенням Добропільської міської ради від 22.05.2013 року № 6/41-2 (а.с.26-27).

Вважаючи відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки порушенням його прав, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Спірним у дані справі є наявність права у позивача на безоплатну приватизацію земельної ділянки, на якій розташована споруда, що належить позивачу на праві приватної власності та правомірність рішення відповідача про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю та передбачає, що це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Спірні правовідносини врегульовано Земельним кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною першою статті 2, частиною першою статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин закріплено у статті 12 Земельного кодексу України, за приписами якої, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; … к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

17 квітня 2013 року Добропільська міська рада рішенням № 6/40-46 затвердила генеральний план м. Добропілля (2012), розроблений ТОВ «Прогрес-Цивільпроект» (а.с.70).

22 травня 2013 року Добропільська міська рада рішенням № 6/41-2 затвердила план зонування території м. Добропілля (2012), розроблений ТОВ «Прогрес-Цивільпроект» (а.с.71).

20 березня 2019 року Добропільська міська рада рішенням № 7/55-20 затвердила містобудівну документацію «Зміни до генерального плану м. Добропілля» з технічними показниками, визначеними експертним звітом Державного підприємства «Київоблбудінвест» філія «Київоблбудекспертиза» від 11.10.2018 року № 01-0822-18/МД (а.с.72-75).

Згідно викопіювання з генерального плану міста Добропілля вбачається, що земельна ділянка площею 0,2199 га в АДРЕСА_1 перебуває у фактичних та проектованих межах міста Добропілля, тобто перебуває у комунальній власності Добропільської територіальної громади, тому вирішення питання щодо передачі даної земельної ділянки у власність громадянам України належить до компетенції Добропільської міської ради (а.с.127-128).

Відповідно до пункту б частини першої статті 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як встановлено частинами 1, 2, 3 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно статті 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам.

Зокрема, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Розмір земельних ділянок, що передаються безоплатно громадянину для ведення особистого селянського господарства, може бути збільшено у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю).

Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв`язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

Тобто, Земельним кодексом України визначено види та норми земельних ділянок, які можуть бути передані безоплатно у власність громадянам України відповідно до їх цільового призначення.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

В свою чергу, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено положеннями статті 118 ЗК України.

Так, у відповідності до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З наведеного слідує, що нормами чинного Земельного кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, серед яких, у тому числі:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з цим, відповідно до частини першої статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно статті 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для:

а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам;

б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок;

в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною;

г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

Із наведеного слідує, що землі України мають передаватись та використовуватись за основним цільовим призначенням.

Відповідно до частини першої та другої статті 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Відповідно до частини першої статті 23 Земельного кодексу України, землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Позивач звертаючись до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою посилався на те, що земельні ділянка в АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,2199 га має бути передана йому у власність для ведення особистого селянського господарства.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач з метою уточнення категорії земель та виду угідь щодо земельної ділянки площею 0,2199 га в АДРЕСА_1 звернувся із запитом до відділу у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастра у Донецькій області.

25 травня 2021 року відділ у Добропільському районі Головного управління Держгеокадастра у Донецькій області надав відповідь за № 330/103-21, в якому повідомив, що вищенаведена земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, вид угід - землі під громадською забудовою (а.с.69).

Тобто, земельна ділянка яку позивач бажав отримати безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства не відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення, а має інше цільове призначення - для житлової та громадської забудови.

Нормами статті 38 Земельного кодексу України визначають, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування.

Відповідно до статті 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.

Згідно статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Тобто, землі житлової та громадської забудови можуть передаватись, зокрема, безоплатно у власність або в оренду, лише за своїм цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва.

Таким чином, земельна ділянка площею 0,2199 га в АДРЕСА_1 за своїм цільовим призначенням може передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду лише для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва та не може бути передана у власність за іншим цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин, висновок відповідача у спірному рішенні про те, що місце розташування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати безоплатно у власність не відповідає вимогам генерального плану міста Добропілля та плану зонування території міста Добропілля є обґрунтованим, тому відмова у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав невідповідності місця розташування об`єкта вимогам генерального плану населеного пункту та іншої містобудівної документації є правомірною.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є правомірним, обґрунтованим та таким, що прийнято відповідачем у межах повноважень та у відповідності до діючого законодавства, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання рішення протиправним та зобов`язання відповідача вчинити певні дії відсутні.

Посилання позивача про те, що спірне рішення Добропільської міської ради повинно було прийматись виконавчим комітетом Добропільської міської ради відхиляється судом з огляду на те, що у відповідності до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, в тому числі щодо регулювання земельних відносин.

Щодо позовної вимоги про визнання бездіяльності відповідача щодо ненадання відповіді у визначенні терміни протиправною суд вважає її необґрунтованою, оскільки у позовній заяві позивач не наводить обставин, якими він обґрунтовує ці вимоги та не вказує норми чинного законодавства які не було дотримано відповідачем в частині строків розгляду його заяви.

Разом з цим, суд перевіривши строки розгляду відповідачем заяви позивача встановив наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Згідно частини п`ятої статті 46 вищенаведеного Закону сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Рішенням Добропільської міської ради від 07.12.2020 року №8/2-55 затверджено Регламент Добропільської міської ради (а.с.100-119).

Статтею 23 вищевказаного Регламенту визначено, що сесії міської ради скликаються міським головою в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельної ділянки та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше один раз на місяць (за необхідністю).

Розпорядження міського голови про скликання сесії доводиться до відома депутатів та населення не пізніше, як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніше, як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення, питань, які передбачається внести на розгляд міської ради.

Всі питання включені до проекту порядку денного, які вносяться на розгляд ради, попередньо повинні обов`язково розглядатись профільною постійною комісією, крім випадків визначених Регламентом.

17 березня 2021 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до Добропільської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

26 березня 2021 року вищевказана заява була зареєстрована відповідачем у журналі вхідної кореспонденції за № 03/1391-14/01 (а.с.30)

09 квітня 2021 року позивач засобами електронного зв`язку звернувся до Добропільської міської ради та голови міста Добропілля Аксьонова А.А. із заявою, в які просив раніше подану ним заяву від 17 березня 2021 року розглянути на сесії Добропільської міської ради та прийняти рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

24 квітня 2021 року Добропільська міська рада на черговій сесії ухвалила рішення № 8/7-55 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Аналізуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що рішення прийнято з дотриманням строків визначених частиною п`ятою статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування» та статтею 26 Регламенту Добропільської міської ради, тому позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача протиправною є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 133 КАС якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору.

Як убачається з позовних вимог, при зверненні з даним позовом позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Оскільки сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень КАС України відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, тому у зв`язку з відмовою позовних вимог обов`язок зі сплати судового збору покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 47, 72-77, 90, 132, 139, 143, 215, 241-246, 250, 251, 255,263, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Добропільської міської ради (місцезнаходження: 85004, Донецька область, м. Добропілля, вул. Першотравнева, 83, ) про визнання протиправною бездіяльність, протиправим рішення та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ) за наступними реквізитами: рахунок - UA0026001, код ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяті днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 12 липня 2021 року.

Суддя Т.О. Шувалова