Справа № 300/2299/19
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"12" липня 2021 р. справа № 300/2299/19
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Григорук О.Б., розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
В С Т А Н О В И В:
07.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі №300/2299/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Просить:
визнати протиправними дії Головного управління ПФУ щодо перерахунку та виплати з 01.05.2021 пенсії позивачу у розмірі 70%, замість 90% грошового забезпечення;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подати до суду звіт про виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі №300/2299/19.
Розглянувши подану суду заяву, дослідивши обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з частиною 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, встановлені наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно частин 4, 7 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування.
Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Правові норми, закріплені у частині 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пп. "ґ" п. 4 ч. 1 ст. 356 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається про встановлення судом касаційної інстанції строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 травня 2021 року в справі №200/3958/19-а.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).
В постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд вказав на необхідність з`ясування існування в спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та чи не були оскаржувані дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення, чи є самостійним предметом спору.
Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до матеріалів справи, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.12.2019 у справі №300/2299/19, яке набрало законної сили, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 70% грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 90% грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум (а.с.37-44).
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не ухилилося від виконання рішення суду у даній справі, оскільки останнім таке рішення в частині визначення відсоткового значення розміру пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення виконано в повному обсязі. Крім цього, суд зазначає, що при прийнятті судового рішення у даній справі судом надавалась оцінка правовідносинам, що виникли з 01.01.2018 по день прийняття рішення суду.
Відповідно до перерахунку пенсії за даною пенсійною справою, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.02.2021 у справі №300/3717/20 відповідач з 01.05.2021 перерахував позивачу пенсію з врахуванням основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії на підставі оновленої довідки, виданої управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області. Водночас відповідач зменшив відсотковий розмір пенсії позивача з 90% до 70% грошового забезпечення.
На звернення позивача щодо перерахунку та виплати пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 17.06.2021 за №4260-3843/С-02/8-0900/21 повідомило, що дії відповідача щодо виконання судових рішень у справах №№300/2299/19, 300/3717/20 відповідають вимогам Бюджетного кодексу України, оскільки бюджетні асигнування Пенсійного фонду України у 2021 році не змінювалися.
З матеріалів справи №300/2299/19 вбачається, що спірною у даній справі не була обставина щодо наявності бюджетних асигнувань Пенсійного фонду України, а спірним було право позивача на отримання з 01.01.2018 відсоткового значення розміру пенсії 90% грошового забезпечення.
Відтак, здійснення Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахунку та виплати позивачу з 01.05.2021 пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення з підстав відсутності бюджетних асигнувань є іншими правовідносинами, які не стосуються виконання рішення суду від 30.12.2019 у справі №300/2299/19.
З огляду на викладене, суд зазначає про відсутність передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду та визнання протиправними дій відповідача на виконання такого рішення суду, оскільки відсутні докази, які б підтверджували намір відповідача щодо ухилення від виконання або неможливість належного виконання судового рішення, а тому у задоволені заяви ОСОБА_1 слід відмовити.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 243, 248, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 30.12.2019 у справі №300/2299/19 та визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду від 30.12.2019 в справі №300/2299/19 - відмовити.
Ухвалу суду може бути оскаржено в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до статей 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Григорук О.Б.