Справа № 480/2857/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
09 липня 2021 року Справа № 480/2857/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якій просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення) за період з 09.01.2020 по - день фактичного розрахунку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення зі служби, відповідач не провів кінцевий розрахунок із позивачем, а саме не виплатив індексацію грошового забезпечення, а також суму грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки з 2015 по 2020, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом. Рішенням від 30.12.2020 по справі № 480/5587/20 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. На виконання рішення суду позивач отримав від відповідача лист від 02.03.2021 в якому зазналося про те, що всі розрахунки із позивачем по виплаті індексації та додаткової відпустки, які були предметом розгляду справи №480/5587/20, позивачу виплачені були ще до відкриття провадження у справі, зокрема частина в день звільнення, а індексація виплачена в травні 2020 року. Таким чином жодних виплат позивачу не передбачено, всі розрахунки здійснені у відповідності до чинного законодавства. Таким чином позивач зазначає, що після отримання такого листа позивачу стало відомо, про те, що з ним не проведено відповідний розрахунок своєчасно, оскільки кошти виплачені 29.05.2020, а не в день звільнення 09.01.2020.
Від відповідача до суду надійшов відзив та клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із тим, що позивач пропустив місячний строк звернення. Зазначає, що частина коштів була перерахована позивачу в день звільнення, а саме грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, а частина коштів, зокрема сума індексації, в добровільному порядку відповідачем перерахована на рахунок позивачу ще у травні 2020р. Зазначає, що позивач, незважаючи на те, що ним було отримано відповідні кошти, не з`ясував підстави їх перерахування 29.05.2020, не звертався до відповідача із відповідним роз`ясненням.
Позивач звернувся до відповідача із відповідним зверненням щодо виконання рішення суду по справі №480/5587/20, але під час дослідження всіх документів та розрахункових листів жодних виплат на виконання рішення здійснено не було, всі належні до виплати кошти перераховані позивачу 29.05.2020 позивачу були до звернення його до суду та відкриття 02.09.2020 провадження у справі №480/5587/20. Повторного нарахування та виплати таких сум чинним законодавством не передбачено, у зв`язку із чим позивачу не підлягає нарахуванню до виплати суму коштів, яку позивач вже отримав.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 по справі № 480/5587/20 були задоволені позовні вимоги позивача, на виконання рішення суду військова частина НОМЕР_1 надіслала листа від 02.03.2021 №11/К-75. Саме із змісту такого листа позивач дізнався, що індексація була виплачена у травні 2020, а грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, виплачено у січні 2020. Таким чином, як зазначає позивач, отримавши 02.03.2021 такий лист дізнався про виплату грошової компенсації, що була виплачена із порушенням ст.ст. 116,117 КЗпП України, що змусило звернутися до суду. Жодних інших пояснень від позивача не надходило.
Суд ухвалою від 07.06.2021 запропонував позивачу надати письмові пояснення щодо строку звернення до суду, а також надати письмові пояснення своєї позиції з огляду на клопотання відповідача у зв`язку із тим, що остаточний розрахунок із позивачем проведено 29.05.2020, а до суду позивач звернувся 01.04.2021. Надати докази нарахування та виплати коштів по рішенню суду від 30.12.2020 по справі №480/5587/20. Ухвалу суду від 07.06.2021 позивач отримав 19.06.2021, але жодних письмових пояснень та витребуваних судом документів в установлений судом строк позивач не надав, причини ненадання суд не повідомив.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводами заяв по суті спору, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, яка була чинна на час звернення позивача до суду й ухвалення оскаржуваного судового рішення, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення з військової служби грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій та суми індексації.
Таким чином, за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Включення грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій до складу належних звільненому військовослужбовцю сум у розумінні приписів статті 116 КЗпП України та необхідність застосування передбаченої статтею 117 КЗпП України відповідальності в разі невиплати такої компенсації на день виключення особи зі списків особового складу військової частини підтверджено сталою судовою практикою розгляду цієї категорії адміністративних справ (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 (№ 620/4218/18 (Пз/9901/4/19).
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.
Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Водночас частиною першою статті 233 КЗпП України, яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Про необхідність застосування тримісячного строку позовної давності для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався, офіційно розтлумачено і в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу.
Проте слід мати на увазі, що відповідно до статей 3 і 221 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу, підлягають розгляду індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності.
За приписами частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з трудових правовідносин, суди розглядають у порядку цивільного судочинства. При цьому норми Цивільного кодексу України визначають загальну позовну давність тривалістю у три роки (стаття 257) та передбачають можливість установлення законом для окремих видів вимог спеціальної позовної давності (стаття 258), яка може бути скороченою або більш тривалою за загальну позовну давність.
Виходячи з цього, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.
Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.
Усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.
Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням цього публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини першої статті 233 КЗпП України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обмеження права позивача на звернення до суду з цим адміністративним позовом місячним строком з дня проведення з ним остаточного розрахунку, який, враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 11.02.2021 по справі № 240/532/20, ґрунтується на правильному застосуванні судом статті 122 КАС України та не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу в аспекті неоднозначної судової практики розгляду трудових спорів у порядку цивільного судочинства.
У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Встановлюючи своєчасність розрахунку з позивачем при звільненні, суд зазначає, що позивача звільнено із військової служби і виключено зі списків особового складу 09.01.2020, остаточний розрахунок з позивачем проведено відповідачем 29.05.2020, що підтверджується матеріалами справи, наданими відповідачем. До суду позивач звернувся лише 01.04.2021. При цьому жодних доказів того, що позивачу, в т.ч. і на виконання рішення суду по справі №480/5587/20 були виплачені додаткові кошти матеріали справи не містять. Відповідач зазначає, що всі розрахунки проведені станом на 29.05.2020, про що надано відповідні докази, долучені до матеріалів справи, зокрема відповідні розрахункові листи, платіжні доручення.
Як зазначив відповідач, всі кошти, в т.ч. і що були предметом спору позивачу виплачені до дня звернення із позовом в межах розгляду справи №480/5587/20. Ці обставини позивачем не заперечуються, оскільки жодних доказів зворотного позивачем не надано, судом пропонувалося надати відповідну інформацію та докази, але вимоги суду не виконані, документи не надані. Посилання на отримання листа із відповідними роз`ясненнями відповідача щодо суми коштів, які отримав позивач, не може бути визнано повноважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки в даному випадку, позивач, отримавши кошти на рахунок, повинен і міг дізнатися про обставини перерахування таких сум військовою частиною.
Тобто, днем фактичного розрахунку з позивачем є 29.05.2020, і саме з цього дня, необхідно обчислювати строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Іншої остаточної дати розрахунку із позивачем, ніж 29.05.2020 матеріали справи не містять, позивачем не доведені, не зазначаються, судом не встановлено.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні звернувся лише 01.04.2021, тобто пропустив місячний строк звернення до суду, встановлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Отже, позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами, не наведено будь-яких інших обґрунтувань та не надано належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
У справі Європейського суду з прав людини Стаббігс та інші проти Великобританії визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
У Рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Таким чином, встановивши, що позовна заява про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні подана позивачем до суду після спливу місячного строку звернення до суду, в тому позов повинен залишитися без розгляду.
У свою чергу, згідно з ч.ч.3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
З урахуванням викладеного, з огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та залишити позовну заяву без розгляду.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.02.2021 по справі №240/532/20, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.
Керуючись ст. ст. 121-123 КАС України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити.
Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення) за період з 09.01.2020 по - день фактичного розрахунку.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2021

Суддя С.М. Гелета