Справа № 560/5975/20
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5975/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Блонський В.К.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

06 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Люлика Р.І.

представника відповідача: Ткачук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2020 позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Хмельницькій області в якому просив визнати протиправними та скасувати індивідуальні акти, а саме:

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2225, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 1255,39 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2225, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 1066,01 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2225, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 75144,01 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2225, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 1425,67 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2225, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 1240,24 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 0-2225, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 52455,21 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.02.2021 позовні вимоги задоволено частково, а саме:

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми-Ф №0-2225 від 23.03.2019 року Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300, в сумі 52455,21 грн., (п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять гривень двадцять одна копійка), за 2018 рік.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині скасування податкового повідомлення-рішення "Ф" №0-2225 від 23.03.2019 в частині визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 8742,54 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

11.05.2021 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, згідно кого останній вважає скаргу необґрунтованою, такою, що не відповідає законодавству, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог законним та обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити. Скаргу позивача просив залишити без задоволення.

Позивач та представник позивача заперечували проти доводів апеляційної скарги відповідача та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги позивача.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Хмельницькій області, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ГУ ДФС у Хмельницькій області надіслав ОСОБА_1 , такі податкові повідомлення-рішення форми "Ф":

- № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1255,39 грн., за 2017 рік;

- № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 1066,01 грн., за 2017 рік;

- № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 75144,01 грн., за 2017 рік;

- № 0-2225 від 23.03.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1425,67 грн., за 2018 рік;

- № 0-2225 від 23.03.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 1240,24 грн., за 2018 рік;

- № 0-2225 від 23.09.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 52455,21 грн., за 2018 рік.

Не погоджуючись з указаними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 8.1. ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Так, відповідно до п.8.3 ст.8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 10 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих податків належать: пп.10.1.1. податок на майно, відмінне від земельної ділянки; пп. 10.1.2. єдиний податок.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, яким, виклавши у новій редакції ст.266 Податкового кодексу України, законодавець запровадив справляння податку за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За правилами пп. 266.5.1 п. 266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період для цього виду податку дорівнює календарному року.

Згідно підпункту 266.3.3 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

При цьому пп. 266.5.1 п. 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Згідно пп. 266.7.1 п. 266.6 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Дослідження змісту наведених правових норм ПК України та встановлених у справі обставин, дає підстави суду зробити висновок про те, що ГУ ДФС у Хмельницькій області обчислив податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та направив позивачу вказані податкові повідомлення-рішення форми "Ф" за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості в зв`язку із тим, що такий податок передбачений ПК України; платниками такого податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості; об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості; базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості.

Обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки здійснено за базові податкові (звітні) періоди, які дорівнюють календарному року, а саме: за 2017 та 2018 роки.

Так, обчислення суми податку з об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичної особи - ОСОБА_1 , здійснено ГУ ДФС у Хмельницькій області відповідно до підпунктів б), г) підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України за ставками податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, встановленими за рішеннями міських рад м. Хмельницького та м. Вінниці.

Обчислення суми податку з об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичної особи - ОСОБА_1 , та направлення на його адресу податкових повідомлень-рішень здійснено ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Доказами того, що позивач являється власником житлової нерухомості є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на майно, сформована 14.01.2021 року по фізичній особі РНОКПП НОМЕР_1 , тобто по позивачу. Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,5 кв.м., та квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 118,4 кв.м.

З матеріалів справи встановлено, що в 2018 році ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1255,39 грн., та № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 1066,01 грн. В 2019 році ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення № 0-2225 від 23.03.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості в розмірі 1425,67 грн., та № 0-2225 від 23.03.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, в розмірі 1240,24 грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0-2225, № 0-2225 від 23.05.2018 року, та податкових повідомлень-рішень № 0-2225 та № 0-2225 від 23.03.2019 року, оскільки позивачем не надано жодних доказів в підтвердження позовних вимог щодо протиправності податкових повідомлень-рішень щодо обчислення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2017-2018 роки, надісланих позивачу як власнику об`єктів житлової нерухомості.

Стосовно податкових повідомлень-рішень № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 75144,01 грн., за 2017 рік та № 0-2225 від 23.09.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 52455,21 грн., за 2018 рік, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що 04.05.2007 року позивач придбав у ДП ЗАТ "Оболонь" "Красилівське" нежитлову будівлю-цегельний завод загальною площею 4696,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ). Реєстрація права власності на об`єкт нежитлової нерухомості відбулася 19.09.2014 року.

У складі цегельного заводу знаходиться: виробнича будівля цегельного заводу "А" площею 2133,6 кв.м., контора цегельного заводу "Б" площею 46,5 кв.м., артезіанська скважина (глибина 180 м.) площею 3,2 кв.м., трансформаторна будка з кімнатою електрика "Г" площею 29,9 кв.м., сушильні навіси для сушки цегли сирівки "Д" площею 2483,3 кв.м.

28.03.2018 року цегельний завод вибув із власності позивача на підставі договору дарування № 679, що підтверджується витягом № 118826017 від 28.03.2018 року.

Відповідно до підпункту є) підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції статті яка була чинною на час спірних правовідносин і така редакція статті була чинна до 23.05.2020 року), не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК-2000 вказані будівлі цегельного заводу відносяться до підкласу 1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості", класу 1251 "Будівлі промисловості", групи 125 "Будівлі промисловості та склади", підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "будівлі промислові та склади".

Податкова пільга відповідно до підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, застосовується контролюючим органом у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Суд звертає увагу на те, що документи надані представником позивача не підтверджують того, що позивач здійснював господарську діяльність з використанням об`єкту нерухомого майна-цегельного заводу загальною площею 4696,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ).

Представником позивача в підтвердження позовних вимог надані копії таких документів:

- дозвіл на спецводокористування, термін дії якого закінчився 21.04.2015 року;

- карта умов праці без дати;

- посадова інструкція майстра по формуванню цегли, затверджена 18.09.2007 року;

- сертифікат відповідності, термін дії якого закінчився 01 січня 2010 року;

- посадова інструкція директора, затверджена 18.09.2007 року;

- протокол за результатами сертифікаційних випробувань цегли керамічної від 20 травня 2009 року;

- довідка про технічні показники об`єкта нерухомого майна від 22 травня 2018 року;

- договір про постачання електричної енергії від 16.12.2015 року;

пакт звірки між РЕМ та позивачем за надані послуги станом на 01.01.2018 року.

Відсутні будь-які документи які могли б свідчити про закупівлю сировини, або її розробку для забезпечення виробництва продукції, транспортування, зберігання, рух внаслідок технологічного процесу, документи про саме виробництво продукції та її реалізацію чи використання у власних потребах, наявність трудових ресурсів на заводі, проведення оплати праці за вироблену продукцію, сплату податків, тощо.

Відсутні будь-які документи про офіційну реєстрацію суб`єкта господарської діяльності з використанням об`єкта нерухомого нежитлового майна, а також про реєстрацію такого суб`єкта господарювання як платника податків у контролюючому органі в установленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, що надані документи, термін більшості яких закінчився задовго до 2017 року, а також інші документи не можуть бути належними доказами того, що позивач використовував будівлі цегельного заводу для промислового виробництва.

В зв`язку з тим, що податкове повідомлення-рішення № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 75144,01 грн., за 2017 рік відповідає вимогам ПК України, суд вважає, що відсутні правові підстави для того щоб визнати таке податкове повідомлення-рішення протиправним та скасувати.

Стосовно податкового повідомлення-рішення № 0-2225 від 23.09.2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 52455,21 грн., за 2018 рік, колегія суддів приходить до висновку, що його необхідно визнати протиправним та скасувати відповідно до такого.

Право власності позивача на об`єкт нерухомого майна-цегельного заводу загальною площею 4696,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ) припинено 28.03.2018 року.

Розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 52455,21 грн., нарахований повністю за базовий податковий (звітний) період який дорівнює календарному року.

Згідно із підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 ПК України, у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Отже податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 52455,21 грн., за 2018 рік, повинен був бути обчислений контролюючим органом за січень, лютий 2018 року.

Оскільки податкове повідомлення-рішення є протиправним в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за березень-грудень 2018 року, суд вважає, що його необхідно визнати протиправним та скасувати повністю

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо відсутності правових підстав для того щоб визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № 0-2225 від 23.05.2018 року, № 0-2225 від 23.05.2018 року, № 0-2225 від 23.05.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач. фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 75144,01 грн., за 2017 рік; № 0-2225 від 23.03.2019 року, № 0-2225 від 23.03.2019 року.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо частково задоволення позовних вимог.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо часткового задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 липня 2021 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.