Справа № 520/10113/2020
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 р.Справа № 520/10113/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Сагайдак В.В.) від 04.03.2021 року (повний текст рішення складено 04.03.21 року) по справі № 520/10113/2020

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною діяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, щодо нарахування та виплати позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни в сумі 3160 гривень;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. № 3-р/2020 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-XII з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, як особа з інвалідністю 3 групи внаслідок війни, проте відповідач повідомив, що така виплата проведена у меншому розмірі. Вважаючи протиправною вказану відмову, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною діяльність Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, щодо нарахування та виплати позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни в сумі 3160 гривень.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. № 3-р/2020 з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що приймаючи рішення про призначення позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік Управління керувалося постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань. Дана постанова рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № № 3-р/2020, на яке посилається суд першої інстанції, не визнавалася такою, що не відповідає Конституції України, залишається діючою. Також зазначив, що до повноважень відповідача відноситься виключно призначення щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, а її нарахування та виплата проводиться Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації. А відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання нарахувати та виплатити вказану допомогу пред`явлені до неналежного відповідача.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони по справі в розумінні вимог Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Позивачем було отримано одноразову грошову допомогу до 05 травня 2020 року у розмірі 3160 грн.

Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни, згідно ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18) та здійснити виплату суми недоплаченої частини разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року.

Листом від 30.06.2020 року №Д-8-443/0/326-20 -498/0/540-20 відповідачповідомив, що вказана допомога була призначена, нарахована та виплачена у розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року № 112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань". Також зазначив, що до повноважень відповідача віднесено виключено призначення вказаної допомоги, а нарахування та виплата здійснюється Обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року у розмірі меншому, ніж визначено Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 року №367-XlV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 3 групи внаслідок війни - 7 мінімальних пенсій за віком, а тому відповідач має обов`язок нарахувати та виплатити вказану допомогу.

Колегія суддів частково погоджуєтьсяз висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Пунктом 3 ст. 116 Конституції України визначено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належить забезпечення проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та від 25.01.2012 року №3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України від 22.10.1993 року № 3551-XII Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі по тексту Закон № 3551-XII).

01 січня 1999 року набрав чинності Закон № 367-ХІV Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон № 367-ХІV), яким статтю 13 Закону України Закону № 3551-XII доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом б підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом б підпункту 1 пункту 20 розділу ІІ Закону № 107-VI, визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Відповідно до пп.5 п.63 розд. І Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Проте, Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частини четвертої статті 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Водночас, Кабінет Міністрів України у Постанові № 112 встановив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин здійснюється у розмірі: I групи - 4.120,00 гривень; II групи - 3.640,00 гривень; III групи - 3160,00 гривень, тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено Законом.

Отже, на час виплати позивачу у квітні 2020 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова Кабінету Міністрів України № 112.

Виходячи із визначених у частині четвертій статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги у 2020 році слід застосовувати не Постанову № 112, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм права викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.01.2021 року, прийнятої у справі № 440/2722/20 (Пз/9901/14/20), яка, враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України, повинна враховуватися судом апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися особам з інвалідністю внаслідок війни у розмірі, встановленому ст.13 Закону № 3551-XII у редакції Закону №367-ХІV.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій відповідача саме в частині нарахування та виплати позивачу вказаної допомоги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17-1 Закону № 3551-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбаченихстаттями 12-16цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до п. 4.1.22 Положення про Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про затвердження положень виконавчих органів Харківської міської ради 7 скликання» від 20.11.2015 № 7/15 (в редакції рішення 36 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 24.06.2020 р. № 2140/20), Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», передає списки-розпорядження до Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат для нарахування і виплати.

При цьому, відповідно до пункту 2 Положення про Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 28.04.2020 року № 201, Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації (далі - Департамент) є структурним підрозділом обласної державної адміністрації, підпорядкований голові обласної державної адміністрації, а також підзвітний і підконтрольний Міністерству соціальної політики України (далі - Мінсоцполітики).

Згідно з п.п. 31 п. 6 Положення, Департамент забезпечує організацію виплати разової грошової допомоги до 05 травня відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до пункту 1 Положення про Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженого розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 22.11.2016 року № 535, Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - Центр або Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) є державною установою і підпорядковується Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що особою, відповідальною за призначення позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік є Управління соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, на обліку в якому перебуває позивач.

Натомість, функції з нарахування та виплати віднесені до повноважень Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради саме щодо призначення позивачу разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року у меншому розмірі є протиправними.

Доводи апеляційної скарги про те, що Кабінету Міністрів України делеговані повноваження встановлювати розміри, зокрема, разової грошової допомоги до 5 травня, а відтак відповідач не має правових підстав для виплати грошової допомоги в розмірах, які не визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 112, колегія суддів відхиляє, оскільки в даному випадку разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна була бути призначена позивачу у розмірі, встановленому статтею 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV.

З приводу посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних призначень для призначення грошової допомоги у розмірах, що передбачено Законом №3551-ХІІ, а також відсутність механізму нарахування, то колегія вважає їх необґрунтованими, оскільки відсутність бюджетних призначеньу державних органів для виконання своїх зобов`язань щодо призначення соціальних допомоггромадянам, або відсутність певного механізму не може виправдовувати ці органи у невиконанні ними таких зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованимст.8 Конституції Українитаст.6 КАС України, суд на підставіст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути "ефективним" як узаконі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З урахуванням викладеного, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради вчинити дії щодо призначення позивачу разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком.

При цьому, оскільки Обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації не є стороною по справі, а також судом не встановлено обставин, які б свідчили, що Центром не буде нараховано та виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 року після вчинення відповідачем дій щодоїї призначення, вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити вказану допомогу задоволенню не підлягають.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі Ґарсія Руіз проти Іспанії (GarciaRuiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року по справі №520/10113/2020 скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради щодо призначення ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року у меншому розмірі.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради (просп. Льва Ландау, буд. 48, м. Харків, 61060, ) вчинити дії щодо призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни у розмірі 7-ми мінімальних пенсій за віком.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло

Повний текст постанови складено 08.07.2021 року