Справа № 500/1954/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1954/21

08 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П. за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Булава М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Шумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Шумської міської ради (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Шумської міської ради №674 від 25.02.2021 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ";

зобов`язати Шумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03.02.2021 року про затвердження документації із землеустрою з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

встановити судовий контроль за виконанням рішення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Шумської міської ради від 21.10.2020 року №5002 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 " сину позивача надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення землі запасу, яка розташована в селі Шумбар Шумського району Тернопільської області з подальшою передачею у власність. На замовлення сина позивача розроблено та передано погоджений в установленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 . Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ - 021 від 06.01.2021 року та кадастрового плану земельної ділянки у Державному земельному кадастрі сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0143 для ведення особистого селянського господарства. Згідно висновку про розгляд документації із землеустрою на момент складання документації земельна ділянка відносилась до категорії земель сільськогосподарського призначення, а згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель земель запасу. Після отримання проекту землеустрою, ОСОБА_2 03.02.2021 року звернувся із заявою про затвердження розробленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, однак Шумська міська рада прийняла рішення №674 від 25.02.2021 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ", оскільки земельна ділянка відведена з пасовищ для загального користування.

Позивач вказує, шо ОСОБА_2 дотриманий весь алгоритм дій та зібрано всі передбачені чинним земельним законодавством документи для безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у власність громадян. Згідно проектної документації на земельну ділянку будь-яких заборон, чи обмежень для приватизації немає. Відтак вважає відмову органу місцевого самоврядування в затвердженні проекту землеустрою протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

На виконання вимог вказаної ухвали, Шумською міською радою 05.05.2021 року подано до суду відзив на позов. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що заяву ОСОБА_2 від 03.02.2021 року № 12.02.05/01-67 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0143 за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої в селі Шумбар Шумського району Тернопільської області було розглянуто 25.02.2021 року па черговій сесії міської ради та прийнято рішення № 674 "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ", оскільки вказана земельна ділянка відведена з пасовищ для загального користування. Підтвердженням того, що дана земельна ділянка відведена для пасовищ загального користування є чергова кадастрова карта Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області, згідно якої масив, на якому розташована земельна ділянка, орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0143, відведений під пасовища. На даний час даний масив використовується мешканцями села, які мають у власності велику рогату худобу для її випасання, тобто як громадське пасовище.

Посилаючись на вимоги Земельного кодексу України, відповідач зазначає, що земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути переданні громадянам виключно на умовах користування (в оренду). Позивач ж звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення за подальшою передачею її у власність, а не в оренду.

Також вказує про обов`язковість погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) при виділенні земельної ділянки у власність чи користування, оскільки формується нова земельна ділянка, та необхідність долучення до проектної документації акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явились, хоча Шумську міську раду належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), що в силу приписів ст.205 КАС України не перешкоджає розгляду справи судом за відсутності такого учасника справи.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Шумської міської ради від 21.10.2020 року №5002 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 " сину позивача надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення землі запасу, яка розташована в селі Шумбар Шумського району Тернопільської області з подальшою передачею у власність (а.с.21).

На замовлення ОСОБА_2 , державним підприємством "Центр Державного земельного кадастру" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а.с.15-44). Вказаний проект погоджений висновком Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №26671/82-20 від 01.12.2020 року (а.с.42). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ - 021 від 06.01.2021 року у Державному земельному кадастрі сформовано земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0143 для ведення особистого селянського господарства (а.с.12-14).

Позивач 03.02.2021 року звертався до Шумської міської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0143, за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої в селі Шумбар Шумського району Тернопільської області (а.с.11).

Рішення Шумської міської ради №674 від 25.02.2021 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 " відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :02:001:0143, орієнтовною площею 2,0000 га, розташованої в селі Новостав Шумського району Тернопільської області, оскільки вказана земельна ділянка відведена з пасовищ для загальної користування. (а.с.10).

Не погодившись із таким рішенням органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного Кодексу України (далі ЗК України) України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Водночас, згідно з п.34 ч.1 ст.26, п.2 ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами абз.1 ч.7 ст.118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно із ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 ЗК України).

Частинами 10 та 11 ст.118 ЗК України визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

При цьому, з вищенаведених норм ЗК України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗК України, норми ст.118 ЗК України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки та замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку.

Такий погоджений проект землеустрою було подано відповідачу для затвердження.

Шумська міська рада прийняла рішення №674 від 25.02.2021 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ", оскільки земельна ділянка відведена з пасовищ для загального користування.

На підтвердженням того, що спірна земельна ділянка відведена для пасовищ загального користування відповідач вказує, що згідно з черговою кадастровою картою Шумбарської сільської ради Шумського району Тернопільської області масив, на якому розташована земельна ділянка, орієнтовною площею 2,0000 га, кадастровий номер :02:001:0143 відведений під пасовища (а.с.58).

Разом з тим, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за номером НВ - 021 від 06.01.2021 року слідує, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0143, площею 2,0000 га, що розташована в селі Шумбар Шумського району Тернопільської області, належить до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства (а.с.12). Додатком до вказаного витягу є кадастровий план земельної ділянки, що містить експлікацію земельних угідь, відповідно до якої спірна земельна ділянка площею 2,0000 га рілля (а.с.13-14).

Водночас у висновку про розгляд документації із землеустрою Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №26671/82-20 від 01.12.2020 року вказано, що відведена земельна ділянка гідно з Класифікацією видів цільового призначення земель відноситься до земель запасу, а також основні характеристики земельної ділянки, зокрема, склад угідь на момент складення документації із землеустрою: рілля (а.с.42).

Надаючи оцінку правомірності такої відмови, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п."а" ч.3 ст.22 ЗК України, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваного рішення, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Аналіз вказаної правової норми не містить виключень щодо можливості передачі у власність громадян земель сільськогосподарського призначення для випасання худоби.

Таким чином, вказана відповідачем підстава для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не узгоджується з наведеними вимогами положень ЗК України.

Суд наголошує, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому ст.186-1 ЗК України, а також в разі відсутності обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст.186-1 ЗК України, норми ст.118 ЗК України не містять. Перевірка ж на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Відтак, посилання відповідача на невідповідність проекту землеустрою з огляду на відсутність в такому акта приймання-передачі межових знаків є безпідставним, а також спростовується матеріалами проектної документації, яка містить акт приймання-передачі межових знаків, підписаний власниками/користувачами суміжних земельних ділянок, а саме представником Шумської міської ради, оскільки земельна ділянка межує з землями лише Шумської міської ради (а.с.37).

Більше того, про обов`язковість погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) при виділенні земельної ділянки у власність чи користування, оскільки формується нова земельна ділянка, та необхідність долучення до проектної документації акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, відповідач зазначав вже в суді у відзиві на позовну заяву, проте посилань на такі підстави оскаржена відмова відповідача не містить.

Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали їх підставою, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності ("виправдання") свого рішення, дії, бездіяльності.

Що стосується порушення прав третіх осіб, оскільки на даний час спірна земельна ділянка використовується мешканцями села, які мають у власності велику рогату худобу для її випасання, тобто як громадське пасовище, то суд відзнає, що Шумська міська рада не була позбавлена права надати дозвіл на складання документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для створення громадського пасовища, яке лише реалізовано рішенням №1573 від 11.06.2021 року "Про створення громадського пасовища для випасання худоби на території сіл Шумбар, Новостав та за їх межами" (а.с.84).

Спірні питання надання у першу чергу відповідачем дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_2 21.10.2020 , а не створенння громадського пасовища для інших громадян з відповідною реєстрацією - не є предметом судового розгляду, а відноситься до реалізації повноважень Шумською міською радою.

Також з огляду на викладене, встановлені судом обставини та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини, свідчать про невідповідність оскаржуваного рішення Шумської міської ради Тернопільської області №674 від 25.02.2021 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 " критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а відтак таке є протиправним та підлягає скасуванню, та, необхідність захисту порушеного права, виходячи з повноваження суду, визначеного ч.3 ст.245 КАС України, шляхом зобов`язання Шумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03.02.2021 року про затвердження документації із землеустрою з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення суду, про що просить позивач.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду, та вирішується на його розсуд.

Таким чином, процесуальні дії, визначені ст.382 КАС України, є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Однак на момент розгляду цієї справи відсутні докази ймовірного уникнення чи зволікання відповідачем у відновленні порушеного права позивача, а саме невиконання рішення суду, що в свою чергу вказує на відсутність підстав для встановлення судового контролю шляхом подання у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №55284285 від 09.04.2021 року (а.с.9).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шумської міської ради Тернопільської області №674 від 25.02.2021 року "Про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 ".

Зобов`язати Шумську міську раду Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03.02.2021 року про затвердження документації із землеустрою з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення суду.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради Тернопільської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Шумська міська рада (47101, Тернопільська область, Шумський район, місто Шумськ, вулиця Українська, будинок 59, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 липня 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.