Справа № 640/28013/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21 травня 2018 року № 713694/34202711, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 11211 від 06 листопада 2017 року, оформленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" на суму податку на додану вартість в розмірі 16549,90 грн.;

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21 травня 2018 року № 713692/34202711, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 11111 від 06 листопада 2017 року, оформленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" на суму податку на додану вартість в розмірі 2436,00 грн.;

- скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21 травня 2018 року № 713689/34202711, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної № 22811 від 10 листопада 2017 року, оформленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" на суму податку на додану вартість в розмірі 8483,74 грн.;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 11211 від 06 листопада 2017 року на суму ПДВ 16549,90 грн.; № 11111 від 06 листопада 2017 року на суму ПДВ 2436,00 грн.; № 22811 від 10 листопада 2017 року на суму ПДВ 8483,74 грн., та вважати вказані накладні зареєстрованими: № 11211 від 06 листопада 2017 року - 28 листопада 2017 року; № 11111 від 06 листопада 2017 року - 28 листопада 2017 року; № 22811 від 10 листопада 2017 року - 30 листопада 2017 року

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року позовну заяву ТОВ «Альфа-Метал-Компані» з підстав пропуску строку звернення до суду, оскільки вказані позивачем підстави поважними визнані не були.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що позивач не вважався таким, що пропустив строк звернення до суду увесь період до моменту оголошення Верховним Судом постанови, якою було змінено правову позицію.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року позовна заява позивача залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків, шляхом надання уточненої позовної заяви, з урахуванням вимог, передбачених пп. 2, 4, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

10 лютого 2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надано заяву про усунення недоліків, встановлених ухвалою суду від 18 листопада 2020 року.

Одночасно, з заявою про усунення недоліків позовної заяви, позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

У згаданій заяві позивач вказує на те, що пропуск строку звернення до суду обумовлено тим, що на момент прийняття оскаржуваних рішень, протягом 2018 та трьох кварталів 2019 року у врегулюванні правовідносин в сфері реєстрації податкових накладних на підставі рішення суду, зацікавлені сторони керувалися правовою позицією Верховного суду України, висловленою в тому числі у постановах від 17 липня 2019 (справа № 640/46/19), від 17 лютого 2019 року (справа № 813/4921/17), від 11 березня 2019 року (справа № 1240/2739/18).

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву у цій справі позивач подав з істотним перевищенням шестимісячного строку, встановленого законом для звернення до суду за захистом своїх прав у спірних правовідносинах (позовну заяву про оскарження рішення ДПС від 21 травня 2018 року здано на пошту лише 06 листопада 2020 року), однак позивачем не наведено обґрунтованих пояснень та не додано належних доказів на підтвердження своєї позиції, які надавали б суду підстави вважати причини пропуску строку звернення з позовом до суду поважними.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Приписи п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України визначають, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, підставою для повернення позовної заяви відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України є неподання особою в зазначений строк заяви або визнання неповажними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписи абз. 1 ч. 2 ст. 122 КАС України визначають, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас за правилами, встановленими частиною четвертою статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, згідно з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 11 жовтня 2019 у справі № 640/20468/18, від 02 липня 2020 у справі № 1.380.2019.006119 та від 20 листопада 2020 у справі № 1.380.2019.006517, до позовів платника податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про відмову у реєстрації податкових накладних з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати застосовуються загальні строки звернення до суду, визначенні нормами статті 122 КАС України, а не Податковим кодексом України. При цьому такі строки залежать від того, чи використав платник податків процедуру адміністративного оскарження вказаних рішень як досудового порядку вирішення спору.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням комісії Головного управління ДПС у Київській області від 21 травня 2018 року № 713694/34202711, № 713692/34202711, № 713689/34202711 було відмовлено у реєстрації податкових накладних ТОВ "Альфа-Метал-Компані" № 11211 від 06 листопада 2017 року, № 11111 від 06 листопада 2017 року, № 22811 від 10 листопада 2017 року

Вказані рішення позивач 15 листопада 2018 року оскаржив до Державної податкової служби України, втім як зазначає рішення за результатами їх розгляду не отримав.

Відповідно до п. 56.23 ст. 56 Податкового кодексу України оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:

56.23.1 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

56.23.2 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

56.23.3 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим;

56.23.4 якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Таким чином, позивач скористався визначеною законом процедурою адміністративного оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН, тобто можливістю досудового вирішення спору.

Відтак у даному випадку для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження зазначеного рішення та зобов`язання контролюючого органу зареєструвати відповідну податкову накладну встановлюється шестимісячний строк, передбачений абз. 2 ч. 4 ст. 122 КАС України, який обчислюється обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням наведеного та встановлених судом першої інстанції обставин, за яких позовну заяву у цій справі позивач подав з істотним перевищенням шестимісячного строку, встановленого законом для звернення до суду за захистом своїх прав у спірних правовідносинах (позовну заяву про оскарження рішення ДПС від 21 травня 2018 року здано на пошту лише 06 листопада 2020).

Оцінюючи наведені позивачем причини пропуску зазначеного строку, суд враховує, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 121 КАС України суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Посилання скаржника на зміну правової позиції Верховного Суду з приводу зазначеного питання колегією суддів оцінюється критично, оскільки відступлення Верховним Судом від попередньої правової позиції не є належною підставою для визнання причин пропуску до суду поважними. Більше того, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію, на що звернула увагу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17.

Поряд з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 Верховний Суд у складі судової палати сформулював висновок у розвиток і уточнення зазначеного підходу при оскарженні податкових повідомлень-рішень або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань. Проте зміна підходів до правозастосування в таких правовідносинах не була непередбачуваною.

Так, Верховний Суд у складі судової палати у цій справі відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 3 квітня 2020 року у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Для забезпечення узгодженості судової практики з висновком, викладеним у цій постанові, Верховний Суд зазначив, що під час вирішення тотожних спорів повинні враховуватися наведені висновки щодо застосування норм права незалежно від того, чи перераховані всі постанови Верховного Суду, в яких викладено правову позицію, від якої відступила судова палата у цій справі.

Крім того, у згаданій постанові Верховний Суд прийшов до висновку про те, що для додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

У контексті наведеного, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що рішення Комісії Головного управління ДПС у Київській області від 21 травня 2018 року було оскаржено позивачем до Державної податкової служби України 15 листопада 2018 року, а з даним позовом ТОВ «Альфа-Метал-Компані» звернулося до суду 06 листопада 2020, тобто майже через два роки з моменту оскарження рішень Комісії Головного управління ДПС у Київській області у досудовому порядку, що свідчить про відсутність активних дій спрямованих на звернення до суду за захистом порушеного, на думку позивача, права.

Також, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18 опублікована у Єдиному реєстрі судових рішень 21 жовтня 2019 року.

Враховуючи те, що у даній справі звернення до суду з вимогами про скасування рішень відбулося вже після зміни правового підходу і позивач не навів поважних причин пропуску строку, які б давали підстави для його поновлення, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судових рішень, оскільки в цьому разі неможливо стверджувати про прояв правового пуризму.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19.

Крім іншого, у рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Таким чином, як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Поряд з іншим, колегія суддів зауважує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Оскільки протягом майже двох років з моменту досудового оскарження позивачем не ставилося питання щодо правомірності рішень комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21 травня 2018 року, то подання позовної заяви за відсутності належного обґрунтування причин зволікання із оскарженням спірних рішень матиме наслідком порушення принципу правової визначеності, що є неприпустимим з огляду на принципову позицію Європейського Суду з прав людини у цьому питанні.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду. Відтак, висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення ТОВ «Альфа-Метал-Компані» строку звернення до суду із вказаним позовом підтверджуються матеріалами справи та відповідають правовим позиціям Верховного Суду, у той час як доводи апеляційної скарги відповідну позицію суду не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, обґрунтовано зазначивши про наявність правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 123, 169, 240, 242-244, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані" - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов