Справа № 640/3223/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3223/20 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Скеля Терциум» з позовом до Офісу великих платників ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення від 28.10.2019 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки перевіряючих, на підставі яких контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки, як зазначено представником позивача, на момент проведення перевірки ТОВ «Скеля Терциум» надавались усі необхідні документи, на підтвердження реальності (товарності) спірних фінансово-господарських операцій з ТОВ «Варіант Ойл».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Офісом великих платників ДПС проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Скеля Терциум» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.215 по 30.09.2018, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2018, за результатами чого складено акт від 07.10.2019 №164/28-10-05-01-02/35247177, у висновках якого, зокрема, вказано про порушення ТОВ «Скеля Терциум» п. 185.1 ст. 185, пп. «ж» п. 186.3 ст. 186, п.п. 198.1, 198.3 ст. 198, п.п. 201.1, 201.10 ст. 201, п. 208.2 ст. 208 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), п.п. 24, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, у результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 15770673,00 грн. (з урахуванням ст. 102 Податкового кодексу України), у тому числі по періодам: за грудень 2016 року - 11516924,00 грн., за січень 2017 року - 3522269,00 грн., за лютий 2017 року - 731479,00 грн., та занижено від`ємне значення з ПДВ на 7825439,00 грн.

На підставі викладеного, Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.10.2019 № , яким ТОВ «Скеля Терциум» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 19713341,00 грн., з яких за податковим зобов`язанням нараховано 15770673,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3942668,00 грн.

Скориставшись правом на адміністративне (досудове) оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, ТОВ «Скеля Терциум» подало до Державної податкової служби України відповідну скаргу, за результатами розгляду якої рішенням від 28.12.2019 №15174/6/99-00-08-05-03 останнє залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, товариство звернулось до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що надані позивачем до матеріалів цієї справи первинні документи не є такими, що доводять фактичне (реальне) здійснення господарських операцій. Надані представником позивача пояснення та докази у своїй сукупності не спростовують висновки суду про те, що платник не підтвердив належним чином оформленими документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує (належним чином оформлених документів щодо приймання та транспортування нафтопродуктів, з яких би можливо було встановити місця відвантаження товару, осіб, які здійснювали приймання та його зберігання, подальший рух придбаного товару).

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції необґрунтованими та безпідставними, адже всі господарські операції з контрагентом постачальником були реальними. Також, на переконання апелянта, і інші висновки суду є непідтвердженими, адже судом першої інстанції було перекладено тягар доказування на сторону позивача, хоча саме відповідач має довести правомірність свого рішення.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормами п. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, надання послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами абз. 1 п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У силу ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, слід врахувати, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції.

Водночас, нереальність господарських операцій з придбання/постачання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами.

Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто, на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності.

Документальне обґрунтування наявності ділової мети передбачає наявність документів управлінського обліку, первинних документів, які платник податків використовує в господарській діяльності. Такі документи мають містити загальноприйняті реквізити, такі як дата складання та підписи уповноважених осіб, і можуть бути використані під час перевірки або затребувані в установленому ПК України порядку.

Таким чином, ділова мета може бути відсутня лише в таких операціях: головною ціллю або однією з головних цілей операції є несплата (неповна сплата) суми податків та/або зменшення обсягу оподатковуваного прибутку платника податків; у зіставних умовах особа не була б готова придбати (продати) такі товари, роботи (послуги), нематеріальні активи, інші предмети господарських операцій, відмінні від товарів, у непов`язаних осіб.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено висновки акта перевірки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Варіант Ойл».

Так, в акті перевірки вказано, що посадовими особами контролюючого органу встановлено здійснення TOB «Скела Терциум» діяльності з отриманням податкової вигоди від TOB «Варіант Ойл» на адресу TOB «Скела Терциум» в результаті відображення господарських операцій з придбання товарів. Між TOB «Скела Терциум» та TOB «Варіант Ойл» укладено договір поставки ПММ від 24.11.2016 №ВО-166, згідно з умовами якого 5 000 тон палива суднового з покращеними експлуатаційними стиками марки СПД (відповідає марці DME) та 1 743 тони палива суднового з покращениими експлуатаційними характеристиками марки СПД (відповідає марці DMA) на загальну суму 100 000 000,00 грн. на умовах поставки DDP (відповідно до вимог Інкотермс - пункт призначення Україна, Одеська область, м. Чорноморськ (територія ДП Іллічівський морський торговельний порт). На підтвердження поставки товару надано товаро-транспортні накладні від 21.12.2016 та від 22.12.2016. Згідно із ТТН, фактично на адресу TOB «Скела Терциум» відвантажено 140,87 тонни мазуту на суму 1 865 541,41 грн., в т.ч. ПДВ 310 923,57 грн., та 72,18 тонни дизельного пального на суму 1 399 137,12 грн., в т.ч. ПДВ 233189,53 грн.

Відповідно до Сертифікатів відповідності, виробниками вищенаведених паливно-мастильних матеріалів є TOB «Агрохолдинг-С» та TOB «НВП Істок».

Зазначений товар TOB «Скела Терциум» нібито було поставлено на адресу філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Укрзалізниця».

У ході перевірки встановлено, що між філією «ЦТС «Ліски» ПАТ «Укрзалізниця» та TOB «Скела Терциум» укладено договори поставки мазуту флотського та палива дизельного, а саме: від 07.07.2016 №339-ПН та №340-ПН. Згідно зі специфікаціями від 07.07.2016 №1 до вищенаведених договорів, TOB «Скела Терциум» має пославити на філію 5 000 тон мазуту на загальну суму 67 200 000,00 грн. та 1 743 тони дизельного пального для потреб суден на загальну суму 34 302 240,00 грн.

У межах виконання зазначених договорів, TOB «Скела Терциум» виписало накладні на адресу філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» ПАТ «Укрзалізниця» на 4 859,13 тон мазуту флотського вартістю 65 306 707,20 грн. з ПДВ та на 1 670,82 (тон палива дизельного вартістю 32 881 737,60 грн. з ПДВ. При цьому, податкових накладних було виписано на 5 000 тонн мазуту флотського вартістю 67 200 000,00 грн. з ПДВ, та на 1 743 тон палива дизельного вартістю 34 302 240,00 грн. з ПДВ, з урахування отриманих передплат.

Відповідно до п. 2.3 договору від 21.12.2016 №502-ЮІ, приймання товару на зберіганні та його повернення клієнту здійснюється з урахуванням технічних можливостей складу ПММ. Відповідно до п.2.4 договору від 21.12.2016 №502-ЮІ, при прийманні-передачі товару за цим договором складається акт приймання-передачі товару на зберігання за фактично прийнятою кількістю, відповідно до п.2.1, 2.2 цього договору. Акт приймання-передачі товарів на зберігання підписуються і датуються сторонами в день приймання товару, в резервуарному парку зберігача, розташованому за адресою: Харківська обл. Коломацький район, с. Шелестове, вул. Леніна,47.

У свою чергу, TOB «Скела Терциум» прийняло у строкове платне володіння та користування майно - резервуари для зберігання нафтопродуктів за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах суборенди, згідно з договором суборенди від 26.12.2016 №НВП-38, укладеним з TOB «НВП Істок». Умова даного договору передбачено, що TOB «НВП Істок» приймає в платне використання вищезазначений цілісно-майновий комплекс нафтобази за адресою: АДРЕСА_1 , у фізичної особи ОСОБА_1 , згідно з договором оренди від 05.10.2015 №НВП-15/0.

Будь-які документи, що передбачені Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України від 20.05.2008 року № 281/171/578/155, які свідчать про фактичну поставку товару (у кількості 4 859, 13 тонн мазуту флотського та 1 670,82 тонн дизельного пального), відсутні.

Договором від 21.12.2016 №502-ЮІ, який украдено між TOB «Скела Терциум» та філією «ЦТС «Ліски» (клієнт) передбачено, що приймання, зберігання, облік і повернення зі зберігання товару здійснюється зберігачем (TOB «Скела Терциум»), згідно з Інструкцією «Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» від 20.05.2008 року № 281/171/578/155.

Відповідно до п. 2.3 договору від 21.12.2016 №502-ЮІ, приймання товару на зберіганні та його повернення клієнту здійснюється з урахуванням технічних можливостей складу ПММ. Відповідно до п.2.4 договору від 21.12.2016 №502-ЮІ, при прийманні-передачі товару за цим договором складається акт приймання-передачі товару на зберігання за фактично прийнятою кількістю, відповідно до п.2.1, 2.2 цього договору. Акт приймання-передачі товарів на зберігання підписуються і датуються сторонами в день приймання товару, в резервуарному парку зберігача, розташованому за адресою: Харківська обл. Коломацький район, с. Шелестове, вул. Леніна,47.

У той же час, за висновками акту, у кримінальному провадженні № 0618 від 14.09.2017., які надіслано на адресу Офісу листом НАБУ від 16.04.2018 №0432-186/15677 та якими задокументовано безтоварність проведених операцій по ланцюгу постачання TOB «Варіант ойл» - TOB «Скела Терциум». Безтоварність операції підтверджується наступними документами: довідкою спеціаліста Державної аудиторської служби України від 19.12.2017, якою встановлено порушення умов договорів від 07.07.2016 №339-ПМ, №340-ПМ та безпідставність сплати коштів за товар, поставка якого документально не підтверджується;?висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20.07.2018 №1164/1624/18-45, яким підтверджено висновки довідки спеціаліста Державної аудиторської служби України від 19.12.2017 року та безпідставність сплати коштів за товар, поставка якого документально не підтверджується; протоколами допитів свідків.

На підставі викладеного, перевіряючими зроблено висновок про те, що надані до перевірки паперові носії за формою первинних документів не підтверджують фактичну поставку товару (мазуту флотського у кількості 4 859, 13 тонн та дизельного пального у кількості 1 670,82 тонн) від TOB «Варіант Ойл», у зв`язку із недостовірністю (перекручуванням) даних, відображених у зареєстрованих у ЄРПН податкових накладних та свідчать про формальний підхід до їх оформлення та, як наслідок, про їхню юридичну дефектність.

Так, Єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів регулюється Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (надалі - Інструкція).

Ця Інструкція поширюється на всі класи, типи, групи і види нафти та типи, марки і види (залежно від масової частки сірки) нафтопродуктів.

Вимоги Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.

Відповідно до п. 5.2.6 Інструкції, результати комісійного приймання нафти або нафтопродуктів оформляються актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП, який складається одразу після приймання вантажу та затверджується керівництвом підприємства не пізніше наступного дня після його складання.

Акт приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП є підставою для оприбутковування нафти і нафтопродуктів у складському обліку та відображення на відповідних рахунках бухгалтерського обліку в підзвіт матеріально відповідальних осіб.

До того ж, згідно з п.5.2.12 Інструкції, представнику, уповноваженому взяти участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за кількістю, видається довіреність за підписом уповноваженої особи підприємства, скріплену гербовою печаткою підприємства. У довіреності обов`язково зазначається найменування, марка та кількість нафти або нафтопродуктів, які прийматиме вповноважений представник. Результати комісійного приймання нафти або нафтопродуктів оформлюються актом приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, який складається одразу після приймання вантажу та затверджується керівництвом підприємства не пізніше наступного дня після його складання.

Відповідно до п. п. 5.1-5.3 Інструкції, на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів винятково резервуарами місткістю до 100 м 3, ведення обліку для кожного резервуара не є обов`язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.

Сторінки журналу нумеруються, шнуруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства (організації).

Дизельне паливо різних видів (залежно від масової частки сірки) повинно зберігатися в окремих резервуарах.

Нафта та нафтопродукти мають зберігатись відповідно до вимог ДСТУ 4454.

З наведеного слідує, що до документального забезпечення господарських операцій з нафтопродуктами існують додаткові вимоги, однак, за даних обставин, суд першої інстанції цілком доречно констатував, що позивачем не було надано документів, які б свідчили про отримання нафтопродуктів у ТОВ «Варіант Ойл», як і їх подальшу передачу та зберігання, відповідно до вимог вищезазначеної Інструкції. Крім того, колегія суддів бере до уваги й те, що товариством позивача не надано суду жодного первинного документу, оформленого за результатами проведення спірної фінансово-господарської операції, а також, не зазначено про причини неможливості їхнього подання до суду під час розгляду спору.

У межах кримінального провадження №0000618, детективами Національного бюро проведено допит ряду свідків, оформлені протоколами допиту, згідно з якими власник резервуарного парку для зберігання нафтопродуктів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив, що місткість резервуару для зберігання мазуту складає всього 600 м3 (близько 700 тонн), а інші резервуари, насоси, трубопроводи технічно не призначені для зберігання важкого палива (мазуту); колишній співробітник TOB «НВП «Істок» (орендодавець складу), яка повідомила, що технічна можливість зберігання мазуту є тільки у підземних резервуарах, які вміщують близько 700 тонн, а також повідомила, що за період її роботи (листопад 2015 року - 31.01.2017) на дану нафтобазу жодного разу не завозився мазут, а останні нафтопродукти біли відвантажені з нафтобази у вересні-жовтні 2016 року і після цього ніякої роботи на нафтобазі не було; 11 водіїв ПП «Вікінг», які начебто перевозили суднове паливо до резервуарного парку в с. Шелестове Коломацького р-н Харківської обл., які повідомляють, що суднове паливо до вказаної нафтобази не перевозили і, що підписи у ТТН їм не належать, решта водіїв повідомили, що не пам`ятають чи здійснювали таке перевезення, але стверджують, що підписи в ТТН їм не належить; начальник технологічної установки, розташованої на нафтобазі у м. Богодухів Харківської обл., який повідомив, що на даній нафтобазі немає можливості виготовляти даний товар; технолог TOB «НВП Істок» та начальник установки TOB «НВП Істок» (нібито виробник зазначеного палива), які працюють на нафтобазі, розташованій у смт. Васищеве Харківської обл., та які повідомляють, що мазут флотський і дизельне паливо у грудні 2016 року виготовлялось у незначних кількостях (600- 700 тонн).

Колегія суддів, беручи все наведене та аналізуючи в сукупності, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що надані представником позивача пояснення та докази у своїй сукупності не спростовують висновки суду про те, що платник не підтвердив належним чином оформленими документами, які є достатніми для встановлення дійсних змін майнового стану учасників задекларованих операцій, добросовісність податкової вигоди, на яку він претендує. У зв`язку з відсутністю у ТОВ «Скеля Терциум» документів, які б могли достовірно свідчити про фактичне отримання позивачем нафтопродуктів від ТОВ «Варіант Ойл» у межах виконання укладеного договору, а саме: належним чином оформлених документів щодо приймання та транспортування нафтопродуктів, з яких би можливо було встановити місця відвантаження товару, осіб, які здійснювали приймання та його зберігання, подальший рух придбаного товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у наведеній частині.

Як зазначалось вище, будь-які документи (у тому числі договори, акти, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції фактично було перекладено тягар доказування у спірних правовідносинах на сторону позивача, колегія суддів вважає такі необґрунтованими, адже стороною відповідача було висловлено власну правову позицію з наданням відповідних документальних підтверджень, водночас, позивач, звертаючись до суду з позовом та доводячи власну позицію, також має демонструвати готовність надати всі необхідні та важливі документи, що підтверджують обставини та реальність здійснення господарських операцій, у контексті змагальності судового процесу. Проте, апелянтом у скарзі не було належним чином обґрунтовано у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального права при вирішення даного спору, які не було спростовано констатовану судом першої інстанції відсутність у позивача всіх необхідних та передбачених для даних операцій документів первинного бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування/зміни оскаржуваного рішення.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Скела Терциум» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко