Справа № 580/1230/21
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року справа № 580/1230/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Галасун А.О.,

позивача: ОСОБА_1 особисто;

представника позивача: Демчика В.І. за ордером,

представника відповідача: Шевченко Т.В. за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, в якому просить:

- стягнути з відповідача на користь позивача невиплачених при звільненні грошових коштів у розмірі 363038 грн 29 коп. та середнього заробітку за час затримки розрахунку на момент прийняття судом рішення.

25.05.2021 позивач подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій остаточно просила стягнути з відповідача компенсацію за невикористану відпустку в сумі 13061 грн. 36 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні протягом 49 місяців в сумі 517328 грн. 53 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до наказу № 4-к від 31.05.2016 працювала на посаді головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, за посадовими обов`язками виконувала кадрову роботу в період з 01.06.2016 по 11.04.2017

За наказом №12-к від 11.04.2017 позивач звільнена з цієї посади за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпПУ). Ні в день звільнення, ні в наступні дні відповідач не сплатив позивачу грошові кошти, а саме: 52 календарні дні невикористаної відпустки на суму 20869 грн. 12 коп. та заробітну плату за період з 01.04.2017 по 11.04.2017 включно на суму 2 803,92 грн. Загальна сума до сплати в день звільнення 11.04.2017 становила 23673,04 грн.

Оскільки відповідач не здійснив повний розрахунок при звільненні, позивач просить стягнути належні їй кошти, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідач подав відзив проти адміністративного позову, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2018 у справі № 711/9268/17 в задоволенні позову до департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації (перейменовано в управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації) про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 відмовлено. Рішення суду набрало законної сили, оскільки залишено без змін апеляційною інстанцією.

Відповідач вважає, що позовні вимоги у справі №711/9268/17 та справі №580/1230/21 щодо стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повністю збігаються, а тому провадження у справі № 580/1230/21 підлягає закриттю.

Окрім цього, відповідач зазначив, що факт звільнення позивача не визнавався управлінням і неодноразово був предметом судового розгляду, наказ про звільнення був відсутній, факт видачі такого наказу ставився під сумнів вищезгаданими судовими рішеннями, отже і вина управління у невиплаті ОСОБА_1 грошових коштів відсутня.

Крім того, згідно з актом перевірки управління Держпраці у Черкаській області № 23-01-86/1229 від 17.10.2017 факту розірвання трудових відносин Департаментом зі ОСОБА_1 не підтверджено.

10.12.2018 при звільненні з ОСОБА_1 проведено повний розрахунок, включаючи дні невикористаної відпустки, що підтверджується довідкою про нарахований дохід та утриманий податок за грудень 2018 року.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 виплачено заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату, що додається. Тобто твердження позивача про те, що їй не виплачена заробітна плата за період з 01.04.2017 по 11.04.2017 є неправдивою інформацією.

На думку відповідача, розмір середньої заробітної плати ОСОБА_1 обрахований не вірно та становить 251 грн. 18 коп., тому загальна сума середнього заробітку підлягає зменшенню.

Відповідач просив суд врахувати значний проміжок часу між датою звільнення та часом звернення до суду з цим позовом, а також те, що позивач неодноразово звертався до суду з аналогічними позовними вимогами, в задоволенні яких їй було відмовлено.

Наведене на думку відповідача вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Щодо належного відповідача у справі, суд зазначає, що департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації створено на підставі розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації №100 від 28.02.2017 року, згідно якого було припинено шляхом ліквідації юридичної особи - управління культури Черкаської обласної державної адміністрації та утворено в структурі обласної державної адміністрації юридичну особу публічного права - департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації (надалі - Департамент).

Розпорядженням № 127 від 28.02.2020 «Про внесення змін до розпорядження обласної державної адміністрації від 28.03.2017 № 136» «Департамент культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації» ліквідовано, та створено управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації, яке і є належним відповідачем у справі.

Щодо закриття провадження у справі, судом встановлено, що позивач зверталася до Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/9268/17 із позовом до управління, у якому просила: стягнути з управління невиплачені при звільненні грошові кошти; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку на момент прийняття рішення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2018 у справі №711/9268/17 в задоволенні позову до Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації (перейменовано в управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації) про стягнення невиплачених при звільненні грошових коштів та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 22.05.2018 у справі №22ц/793/726/18 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2018 залишено без змін.

Вирішуючи вказаний спір суди виходили з того, що наказом від 11.04.2017 № 12-к позивача не звільнено з посади державної служби, а саме головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА та трудові відносини продовжуються.

У цьому контексті суд звертає увагу, що згідно з ч. 7 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Крім того, Департаментом культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації видано наказ від 07.12.2018 №52-К «Про звільнення ОСОБА_1 », тобто після ухвалення вищенаведених рішень у справі №711/9268/17.

Наведений наказ ОСОБА_1 оскаржила до суду та рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі №580/1864/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2020, визнано протиправним та скасовано наказ від 07.12.2018 №52-К «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Вирішуючи вказаний спір, Шостий апеляційний адміністративний суд відхилив твердження Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації про те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/9268/18 має преюдиціальне значення для вирішення даного спору та підтверджує факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, оскільки саме під час розгляду справи № 712/11606/18 судом безпосередньо встановлювався факт звільнення позивача з посади 11.04.2017 на підставі наказу № 12-к, а в ході розгляду справи № 711/9268/18 предметом судового розгляду були інші обставини і відповідне рішення у вказаній справі прийнято раніше (28.02.2018), ніж рішення суду у справі № 712/11606/18 (19.03.2019).

Також Шостий апеляційний адміністративний суд відхилив доводи апелянта про те, що управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА не було реорганізовано, оскільки зазначені обставини жодним чином не спростовують факт звільнення позивача за угодою сторін на підставі її заяви про звільнення за власним бажанням 11.04.2017 та, відповідно, безпідставність притягнення її до дисциплінарної відповідальності за прогул, вчинений, за твердженням роботодавця, після вказаної дати.

Окрім цього, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення №712/11606/18 відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КпАП України, Соснівський районний суд м. Черкаси прийняв постанову від 19.03.2019.

Звинувачення у справі базувалось на тому, що ОСОБА_1 порушила встановлені законом обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, а саме займала посаду інспектора з кадрів КП «Черкасиоблкіно» Черкаської обласної ради, перебуваючи у той же час на посаді головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи управління і культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА, тобто порушила обмеження щодо місництва, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене 1 ст. 172-4 КУпАП.

Соснівський районний суд м. Черкаси, закриваючи провадження у справі постановою від 19.03.2019 дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки остання наказом від 11.04.2017 № 12-к звільнена з посади державної служби, а саме головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА за угодою сторін.

Постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.03.2019 набрала законної сили 02.04.2019.

З огляду на викладене, після прийняття рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2018 у справі №711/9268/17 змінились фактичні обставини, які встановлені відносно звільнення ОСОБА_1 судовими рішеннями у справах № 580/1864/19 та №712/11606/18.

Як наслідок, підстави для звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом у справі №580/1230/21 відрізняються від підстав для звернення з позовом у справі №711/9268/17.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За наявністю різних підстав для звернення з позовами у справі №711/9268/17 та №580/1230/21 провадження в останній не підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до висновків рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі №580/1864/19, запис про звільнення позивача зі вказаної посади також внесений до її трудової книжки серії НОМЕР_1 , скріплений печаткою вказаного Управління та підписом його керівника ОСОБА_2 , який був допитаний у судовому засіданні під кримінальну відповідальність, як свідок, та підтвердив, що видавав такий наказ.

Доводи відповідача, що вказаний наказ не зареєстрований та відсутній в обліку діловодства відповідача суд у справі №580/1864/19 не прийняв, оскільки згідно з даними акту від 04.07.2017 №77 встановлено відсутність в Департаменті культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА документів з кадрових питань, зокрема: особових справ всіх працівників Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА, журналу реєстрації наказів з особового складу за 2014-2017 роки, трудової книжки позивача. Відповідно до акту від 13.04.2017 б/н у наявності є лише 14 особових карток із 22. Зворотна сторона цього акту містить запис про відсутність особової справи позивача.

Також на підставі акту від 27.07.2017 №80 відновлено відсутній журнал реєстрації наказів з особового складу за 2017 рік, шляхом перепису наявних документів.

Отже, суд у справі №580/1864/19 дійшов висновку, що відсутність матеріалів особової справи позивача унеможливила відновити запис про наказ від 11.04.2017 №12-к у відповідному журналі. Водночас факт його видання підтверджений скріпленням печаткою та підписом посадової особи керівником Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА О.А. Островським, його показами в якості свідка.

Видача згаданого наказу з посиланням у підставах на норми Кодексу законів про працю України, а не Закону №889-VII, не свідчить про його нікчемність, не спростовує його змісту та наслідків для сторін. У встановленому законом порядку він не оспорений та не скасований, а отже є чинним.

В силу положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підсумовуючи вищенаведені обставини встановлені судовими рішеннями, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 наказом від 11.04.2017 № 12-к звільнена з посади державної служби, а саме головного спеціаліста відділу культурно-мистецької, методично-освітньої та організаційно-кадрової роботи Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської ОДА за угодою сторін.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Як вбачається, з наданої відповідачем довідки №10400/02/09-05.01-28 від 11.05.2021 за період з 03.04.2017 по 13.04.2017 позивач отримала заробітну плату в розмірі 2919,48 грн. Вказані обставини також підтверджені відомостями довідки форми ОК-5 позивача від 18.05.2017.

Згідно довідки відповідача №10398/02/09-05.01-28 від 11.05.2021 станом на 11.04.2017 сума компенсації за невикористані 52 дні щорічної відпустки позивача становить 13061,36 грн.

В день звільнення позивача виплата компенсації за невикористані 52 дні щорічної відпустки відповідачем не здійснена, що підтверджено випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 по 30.06.2017.

Довідкою відповідача №7354/02/01-04-18 від 02.04.2021 підтверджено, що виплата компенсації за невикористані дні відпустки здійснена позивачу за грудень 2018 року в сумі 9111,76 грн.

Отже, станом на час розгляду спору в суді недоплачена позивачу сума компенсації за невикористані дні щорічної відпустки становить 3949 грн. 60 коп. (13061,36-9111,76=3949,60), яка в добровільному порядку не виплачена роботодавцем, тому підлягає стягненню з відповідача, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З наведеного суд робить висновок, що відповідач не провів остаточний розрахунок з позивачем.

Вирішуючи спір у цій частині, суд враховує, що згідно частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі №1-5/2012 за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 травня 2020 року в справі №810/451/17 зауважила, що за змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Таким чином, виходячи із системного тлумачення положень статей 116, 117 КЗпП України, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №4-рп/2012, а також правові позиції Великої Палати Верховного Суду, наведені вище, суд дійшов висновку, що з моменту звільнення у роботодавця виникає обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити працівникові всі суми, що йому належать. Якщо роботодавець не виконує цей обов`язок, він вчиняє триваюче правопорушення, відповідальність за яке визначена статтею 117 КЗпП України. Припиненням такого правопорушення є проведення фактичного розрахунку, тобто реальне виконання цього обов`язку (виплата всіх сум, що належать звільненому працівникові) (висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12.08.2020 у справі №400/3151/19).

Відтак лише на момент припинення вказаного правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог. При цьому для того, щоб права працівника на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні вважалися закінченим складом правопорушення, суду необхідно встановити такі юридично значимі обставини як: 1) невиплата належних працівнику при звільненні сум; 2) проведення із ним остаточного розрахунку.

Тобто, лише факт проведення остаточного розрахунку дасть можливість для встановлення обсягу порушених прав. Інакше, навіть у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на дату судового рішення, спір не буде вирішений, адже за відсутності остаточного розрахунку права працівника на виплату середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні далі вважатимуться порушеними.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №808/307/17, від 09.10.2019 у справі №805/1917/17-а, від 22.01.2020 у справі №620/1982/19, від 20.05.2020 у справі №816/1640/17.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення є передчасними до проведення з позивачем повного розрахунку, в даному випадку компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 3949 грн. 60 коп.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнена від сплати судового збору підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18000, м. Черкаси, бул. Шевченка, 185 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію за невикористану відпустку при звільненні в сумі 3949 (три тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідні положення та п. 3 Прикінцеві положення КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08.07.2021.

Суддя В.В. Гаращенко