Справа № 420/4657/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/4657/20

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 31 серпня 2020 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військово-медичному клінічному центру Південного регіону, а саме: визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 травня 2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 29 травня 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень обґрунтовано тим, що позивач не має права на отримання бажаної суми індексації, так як у спірному періоді законодавцем змінено процес нарахування останньої.

При цьому, апелянтом у відповідності до встановлених вимог та роз`яснень Міністерства оборони України та Міністерства соціальної політики України правомірно не нараховано позивачу спірну суму індексації у відповідному періоді.

Крім того, на переконання апелянта, судом не враховано факт виплати позивачу у січні 2016 року додаткових видів грошового забезпечення, що значно збільшило загальний розмір його грошового забезпечення.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як йому правомірно не нараховано та не виплачено належних сум індексації грошового забезпечення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звільнено у запас наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 02 квітня 2018 року № 171.

Наказом начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (по стройовій частині) від 29 травня 2018 року № 111 ОСОБА_1 з 29 травня 2018 року виключено зі списків особового складу центру та усіх видів забезпечення.

При цьому, ОСОБА_1 подано до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону заяву про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 05 травня 2015 року по 29 травня 2018 рік.

В свою чергу, листом Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 04 грудня 2019 року № 5774 позивача повідомлено про те, що індексація його грошового забезпечення за 2015 рік виплачена йому у повному обсязі.

Крім того, позивача повідомлено про те, що згідно роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26 березня 2018 року № 248/485 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється з квітня 2018 року, а механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

Не погоджуючись з вказаними обставинами та бажаючи отримати всю суму недоплаченої інстанції позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних, так як позивачу протиправно не нараховано індексацію його грошового забезпечення у спірному періоді, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка бездіяльності Військово-медичного клінічного центру Південного регіону щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, у період з 01 січня 2016 року по 29 травня 2018 року.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, вищезазначеними положеннями законодавства передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується суб`єктом владних повноважень, при виплаті позивачу грошового забезпечення у спірному періоді не здійснювались нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, який проходив військову службу, мав право на проведення індексації свого грошового забезпечення у спірному періоді.

В свою чергу, посилання апелянта на роз`яснення Міністерства оборони України та Міністерства соціальної політики України, якими він обґрунтовує правомірність своєї бездіяльності щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу, не приймаються колегією суддів, так як вони суперечать вищевказаним вимогам законодавства.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується центр, відсутні кошти на індексацію грошового забезпечення у спірному періоді.

Також, колегія суддів наголошує, що відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, колегія суддів зазначає, що розрахунок розміру спірної індексації є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно вимог п. 5 постанови КМУ № 1078, у випадку, коли розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

В свою чергу, у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Тому, аналізуючи вищевказані положення спеціального підзаконного нормативно-правового акта, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виплата додаткових видів грошового забезпечення позивача у січні 2016 року не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації позивачу у подальших періодах.

Між тим, як зазначено вище, у межах спірних правовідносинах колегія суддів не визначає конкретний розмір індексації на виплату якого мав право позивач.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Південного регіону залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2020 року без змін.

Сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Військово-медичний клінічний центр Південного регіону.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.