Справа № 280/106/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2021 року м. Дніпросправа № 280/106/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 280/106/21

за позовом ОСОБА_1

до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення різниці у заробітку та моральної шкоди, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом 29.12.2020 року, в якому просила:

- визнати протиправним повністю та скасувати розпорядження в.о. сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Рябоконь А.А. № 10 від 14.02.2020 «Про звільнення від виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді головного бухгалтера Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 21 715,63 грн, як різницю в заробітку за час виконання позивачкою у період часу з 14.02.2020 до 05.05.2020 включно нижчеоплачуваної роботи;

- стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн.

11.02.2020 позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. Суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду, а тому ухвалою від 01.042021 року позов залишив без розгляду.

Не погодившись з процесуальним рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що в межах тримісячного строку звернення до суду, визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України, а саме 06.05.2020 року звернулася до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання незаконним повністю та скасування наказу про переведення на іншу роботу, поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, стягнення моральної шкоди.

08.05.2020 р. Запорізький районний суд Запорізької області постановив ухвалу про прийняття вказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі № 317/1208/20.

Після цього 15.10.2020 р. Запорізький районний суд Запорізької області постановив ухвалу про закриття провадження у цивільній справі № 317/1208/20 на підставі и. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки суд дійшов до висновку, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вказану ухвалу було залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02.12.2020 року, прийнятою за апеляційною скаргою позивачки.

Запорізький районний суд Запорізької області при розгляді цивільної справи № 317/1208/20 протягом більше п`яти місяців вважав, що зазначена справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства, а потім «передумав» та закрив провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того, скаржниця зазначає, що отримала можливість ознайомитися зі змістом розпорядження сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_2 № 10 від 14.02.2020 р. «Про звільнення від виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 » лише після того, як зазначене розпорядження було витребувано з Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 08.05.2020 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі № 317/1208/20, оскільки в.о. сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_2 ухилялася від надання копії цього розпорядження.

В порушення вимог ст. ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Наталівська сільська рада Запорізького району Запорізької області до цього часу не надала адвокату ОСОБА_3 жодної відповіді за наслідками розгляду його адвокатського запиту від 06.03.2020 р. ( вих. № 17 ), поданого адвокатом Железняком А.В. в інтересах позивачки, який надійшов до Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області 07.03.2020 р.

Наданий представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву документ під назвою «Акт про ознайомлення з розпорядженням від 14.02.2020 № 10», датований 26.02.2020 р., ( далі за текстом - акт) у присутності скаржниці ніколи не складався, а тому остання ставить під сумнів його дійсність.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначає, що процесуальний закон (стаття 122 КАС України) у справах щодо проходження публічної служби визначає місячний строк звернення до суду, який відраховується з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазначає, що позивач була ознайомлена з оскаржуваним розпорядженням 26.02.2020, про що було складено відповідний акт.

Особи, які підписали акт від 26.02.2020 - три депутата Наталівської сільської ради, які добре відомі Позивачу.

Вважає, що акт від 26.02.2020 є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом.

ОСОБА_1 до свого добровільного звільнення з роботи за угодою сторін безперервно працювала в Наталівській сільській раді та виконувала посадові обов`язки бухгалтера. При цьому позивач жодних нарікань до роботи на посаді бухгалтера, в тому числі щодо оплати праці, не висловлювала, та пліч-о-пліч працювала разом з головним бухгалтером ОСОБА_4 по день свого звільнення з роботи за власною ініціативою за згодою сторін 05.05.2020.

Тобто весь час з 26.02.2020 по 05.05.2020 позивач чітко усвідомлювала, що працювала на посаді бухгалтера.

Таким чином, позивач перебувала на посаді бухгалтера, проте до адміністративного суду протягом місяця, як того вимагає КАС України, не звернулась.

До адміністративного суду позивач звернулась лише 29 грудня 2020 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Посилання в адміністративному позові про звернення до Запорізького районного суду Запорізької області безпідставні, оскільки не доводять поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду. Відсутність у ОСОБА_1 оскаржуваного розпорядження від 14.02.2020 року № 10 не завадило Позивачу звернутися до суду - Запорізького районного суду Запорізької області. Відтак, для звернення до адміністративного суду - Запорізького окружного адміністративного суду в строк, передбачений ч. 5 ст. 122 КАС України, також не було жодних об`єктивних та непереборних перешкод.

Звернення до суду іншої юрисдикції та безпідставне зволікання з поданням позовної заяви до адміністративного суду в передбачений процесуальним законом місячний строк свідчать про помилки ОСОБА_1 та її адвоката (принаймні з 07.03.2020) ОСОБА_3 та не є поважними причинами для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

ОСОБА_1 не наводить підстав та не вказує на обставини, що об`єктивно перешкоджали їй звернутися до адміністративного суду в період з 26 лютого 2020 року по 05 травня 2020 року.

Висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустила строк звернення до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, є законним та обґрунтованим.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем оскаржується розпорядження в.о. сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_2 № 10 від 14.02.2020, яким позивачку звільнено від виконання посадових обов`язків головного бухгалтера 14.02.2020 та доручено виконання роботи за посадовим обов`язками бухгалтера з 15.02.2020.

06.05.2020 позивачка звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з цивільним позовом про оскарження розпорядження № 10 від 14.02.2020. Суд 08.05.2020 постановив ухвалу про прийняття вказаної позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі № 317/1208/20, а 15.10.2020 постановив ухвалу про закриття провадження у цивільній справі № 317/1208/20 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки дійшов висновку, що зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 02.12.2020 постановою Запорізького апеляційного суду ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 15.10.2020 про закриття провадження залишено без змін.

Судом також встановлено, що розпорядженням в.о. сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області Рябоконь А.А. № 10 від 14.02.2020 ОСОБА_1 звільнено від виконання посадових обов`язків головного бухгалтера 14.02.2020 та доручено виконання роботи за посадовим обов`язками бухгалтера з 15.02.2020, а з позовом до місцевого загального суду позивач звернулась лише в травні 2020 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду (ч.5 ст. 122 КАС України).

Так, у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, позивач зазначає, що її не було ознайомлено із оскаржуваним розпорядженням та вона його не отримувала, крім того, на адвокатський запит від 17.03.2020 про надання розпорядженням в.о. сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_2 № 10 від 14.02.2020 відповідь не було надано.

Представником відповідача до матеріалів справи долучено акт від 26.02.2020 про ознайомлення з розпорядженням від 14.02.2020 № 10, яким встановлено, що ОСОБА_5 була ознайомлена з розпорядженням в.о. сільського голови Наталівської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_2 № 10 від 14.02.2020 «Про звільнення від виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 », що було зачитано ОСОБА_2 . ОСОБА_1 в голос у присутності депутатів Наталівської сільської ради ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , натомість ОСОБА_1 відмовилась розписатись про ознайомлення з вказаним розпорядженням та отримати його копію.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав неповажним посилання позивачки, як на причину пропуску звернення до адміністративного суду, не отримання відповіді на адвокатський запит та не ознайомлення із оскаржуваним розпорядженням, а також прийняв до уваги, що вона протягом 2 місяців виконувала посадові обв`язки бухгалтера, тому вважав заяву позивача про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду необґрунтованою, у задоволенні якої необхідно відмовити, а позовну заяву залишив без розгляду.

Колегія суддів в цілому погоджується з висновками суду першої інстанції, та з урахуванням доводів апеляційної скарги зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка була прийнята на посаду головного бухгалтера Наталівської сільської ради за результатами конкурсу, їй було присвоєно п`ятнадцятий ранг службовця місцевого самоврядування розпорядженням сільського голови Наталівської сільської ради Запорізької області № 09 від 06.07.2018.

Розпорядженням від 14.02.2020 року № 10 позивачку звільнено від виконання обов`язків головного бухгалтера з 14.02.2020 року та доручено виконання роботи за посадовими обв`язками бухгалтера з 15.02.2020 року.

14.02.2020 року позивачка була відсутня на роботі через тимчасову непрацездатність та стала до роботи 26.02.2020.

Позивачем не заперечується, що з цього часу нею виконувалась робота, яка відповідає посадовим обов`язкам бухгалтера, а не головного бухгалтера. Колегія суддів з цього приводу зазначає, що головному бухгалтеру належать такі повноваження, як підписання фінансових, банківських документів, податкової звітності, тощо, а тому позивачу беззаперечно було зрозуміло, що посадові обов`язки головного бухгалтера виконує не вона, а інша людина.

Таким чином колегія суддів вважає, що саме з 26.02.2020 року позивачка дізналась про порушення її прав.

Разом з тим, позивачка перебувала на посаді в органі місцевого самоврядування, їй було присвоєно п`ятнадцятий ранг службовця місцевого самоврядування, а тому вона мала усвідомлювати, що спір, пов`язаний з її перебуванням на публічній службі, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, останнім днем звернення до суду в межах встановленого строку є 27.03.2020 року, а позивачка звернулась з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду 29.12.2020 року.

Щодо поважності причин пропуску строку, колегія суддів вважає неспроможними доводи скаржника щодо їх наявності, виходячи з наступного.

Стосовно невручення відповідачем ОСОБА_1 розпорядження, що є предметом оскарження, колегія суддів вважає, що такі обставини не впливають на можливість звернення до суду з позовом, адже суть порушеного права позивачу була відома, виходячи з обсягу її посадових обов`язків та її підпорядкування іншій особі, як головному бухгалтеру.

Крім того, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість витребування доказів (ст. 80) та забезпечення доказів (ст. 114), тому доводи скаржника щодо не ознайомлення з розпорядженням та не надання його на вимогу адвоката, судом відхиляються.

Стосовно доводів скаржника щодо недійсності акта, складеного відповідачем 26.02.2020 року про ознайомлення позивачки з оскаржуваним розпорядженням, колегія суддів зазначає, що не надає цьому документу вирішального значення, адже справжність підписів осіб не була підтверджена в ході судового розгляду належними доказами.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що позивачці стало відомо про незаконне, на її думку, переведення на іншу посаду 26.02.2020 року з огляду на те, що були змінені її повноваження та інша людина почала виконувати повноваження головного бухгалтера, а тому, беззаперечно, до її відома в той чи інший спосіб було доведено суть спірного розпорядження.

Щодо доводів про прийняття судом до провадження позову ОСОБА_1 , який поданий в порядку, встановленому ЦПК України, апеляційний суд зазначає, що порушення правил предметної юрисдикції Запорізьким районним судом Запорізької області не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду.

Так, колегія суддів приймає до уваги, що місячний строк, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, на час звернення з цивільним позовом до суду в порядку, встановленому ЦПК України (06.05.2020), закінчився (27.03.2020), а фактично позивачка звернулась до суду адміністративної юрисдикції лише 29 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, колегія суддів вважає, що за умови дотримання таких принципів не може бути визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду, які не ґрунтуються на обставинах, які унеможливлюють звернення до суду, є непереборними та об`єктивними, а обумовлені суб`єктивними причинами.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ такий суд має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції. Отже, звернення до неналежного суду з позовом та закриття провадження в такій справі не породжує правових наслідків у вигляді визнання поважною причини пропуску строку звернення до належного суду.

Крім того, слід зазначити, що юрисдикція спорів, пов`язаних з проходженням публічної служби, не є дискутабельною, визначення її нормами ст. 19 КАС України є чітким, дія цієї норми передбачувана та не допускає інтерпретаційних сумнівів.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження позивачки щодо здійснення на неї тиску з боку керівництва, що зумовило наступне звільнення позивачки з посади бухгалтера за угодою сторін 05.05.2020 року, оскільки це не підтверджено належними доказами.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання причин пропуску строку поважними та залишення позову без розгляду.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі № 280/106/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 07.07.2021 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко