Справа № 480/9480/20
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2021 року Справа № 480/9480/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
представника позивача адвоката Кравченка П.А.,
представника відповідача Куценко Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9480/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФ" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
29 грудня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «СУФ» звернулось до суду з позовом, у якому просив визнати протиправними і скасувати рішення Слобожанської митниці про коригування митної вартості товарів. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 01 січня 2018 року ТОВ «СУФ» уклало з Компанією «Zhejiang Youmay Industry and Trade Co., Ltd.» (Китай) зовнішньоекономічний контракт №01/01/18 щодо поставки алюмінієвих та біметалевих радіаторів для центрального опалення з неелектричним нагрівом, асортимент, кількість, ціни та умови поставки яких визначаються в специфікаціях та інвойсах до контракту на кожну партію товару.
Згідно з пунктом 1.1. Контракту умовами поставки товару є FOB (Incoterms-2010) - порт Ningbo (Китай).
12 листопада 2020 року декларантом ТОВ «СУФ» - митним брокером ТОВ «РЕАЛ 73» - було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) №UA807290/2020/027839, у якій вартість товару було визначено декларантом за основним методом на підставі примірника рахунку-фактури (інвойсу), що відповідало реальній ціні правочину. Крім самої МД до митного оформлення були подані також і інші документи, а саме:
- зовнішньоекономічний контракт №01/01/18 від 01.01.2018
- рахунок-фактура (інвойс) №S20A144002-G від 26.09.2020
- пакувальний лист б/н від 26.09.2020
- платіжні доручення про оплату товару на користь продавця №90 від 10.08.2020, №103 від 02.10.2020 та №105 від 16.10.2020
- коносамент №ZJSM200091514А від 30.09.2020
-копія експортної митної декларації
- автотранспортна накладна №6350-1 від 10.1 1.2020 про перевезення товару від порту Чорноморськ до м. Суми
- висновок ДП «Держзовнішінформ» №123/158 від 03.11.2020.
Крім того, на вимогу митного органу додатково було надано наступні документи:
- копія експортної митної декларації з перекладом
- висновок ДП «Держзовнішінформ» №123/158 від 03.11.2020 нормальної якості
- платіжне доручення про оплату транспортних послуг від 11.11.2020 №3717
- специфікація до зовнішньоекономічного контракту від 06.08.2020
- прайс-лист виробника
- паспорт на радіатор.
Всі надані митниці документи були оформлені належним чином, містили необхідну інформацію про вартість товару. Жодні розбіжності щодо вартості товару в даних документах були відсутні (вартість в рахунку-фактурі повністю збігається з сумарним числовим значенням трьох вищезгаданих платіжних доручень), легко піддаються обчисленню за допомогою елементарної арифметичної дії «додавання». Документи, з якими товар перетнув митний кордон України та в подальшому був доставлений для проведення митного оформлення, містили відтиски штампів «Під митним контролем» відповідно прикордонної Одеської та Сумської митниць ДФС.
При визначенні митної вартості за основним методом декларантом до вартості товару на базисі FOB - Ningdo також було додано вартість перевезення за маршрутом «порт Нінбо (Китай) - порт Чорноморськ». Страхування товару при перевезенні за вказаним маршрутом не здійснювалося.
Позивач вважає протиправним і просить скасувати рішення митного органу про коригування митної вартості, зазначаючи, що
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (п.п.2,3 ч.б ст. 54 Митного кодексу України).
При цьому, згідно ст.55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). ГІрн цьому, якщо рахунок сплачено, декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:
обгрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Водночас, спірне Рішення про коригування митної вартості не містить ні належного обгрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, ні обґрунтувань числового значення митної вартості товару, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.
Також саме коригування митної вартості було здійснено за ваговим критерієм, в той час як ставка мита по даному коду товару є адвалорною, тобто, залежить від вартості одиниці товару, а не від його ваги.
Відповідно до статей 279, 280 МКУ в Україні застосовуються, серед іншого, адвалорні (у відсотках до встановленої митної вартості товарів), специфічні (у грошовому розмірі на одиницю виміру) та комбіновані (що складаються з адвалорної та комбінованої) ставки ввізного мита.
На товар, увезений позивачем, встановлене адвалорне ввізне мито за ставкою 5% від митної вартості товарів. Надана до митного оформлення товарна партія налічувала 3 самостійних товарні позиції біметалевих радіаторів різних розмірів, різних моделей і, головне, кожна з позицій мала окрему ціну за одиницю (штуку) товару.
Коригуючи митну вартість вказаної партії товарів, відповідач здійснив коригування не за числовим значенням вартості окремих товарних позицій, а коригування сукупної митної вартості за ваговим (кг) критерієм. Тобто, з невідомих причин і за невідомою методикою вартість товару, яка визначалася в контракті за одиницю відносно кожної окремої позиції (артикулу), була відкоригована за вагою іншої товарної партії іншого імпортера, тобто штуки для цілей оподаткування були переведені в кілограми, в той час як на даний товар мито є адвалорним (5% від вартості), а не специфічним (наприклад, за кілограм ваги).
Декларант обрав основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору. В результаті вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено митницями ДМС України, було встановлено, що подані позивачем до митного оформлення документи, відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ, містили розбіжності, що мали вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, відомості, що вказані в МД країни відправлення не співпадають з
При прийнятті митницею рішення про корегування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в базі ЄАІС про подібні товари, митне оформлення яких вже здійснено.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задовленню, виходячи з наступного.
Судом встановено, що 01 січня 2018 року ТОВ «СУФ» уклало з Компанією «Zhejiang Youmay Industry and Trade Co., Ltd.» (Китай) зовнішньоекономічний контракт №01/01/18 щодо поставки алюмінієвих та біметалевих радіаторів для центрального опалення з неелектричним нагрівом, асортимент, кількість, ціни та умови поставки яких визначаються в специфікаціях та інвойсах до контракту на кожну партію товару ( а.с.12-16).
12 листопада 2020 року декларантом ТОВ «СУФ» - митним брокером ТОВ «РЕАЛ 73» - було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) №UA807290/2020/027839 ( а.с.27), у якій вартість товару було визначено декларантом за основним методом на підставі примірника рахунку-фактури (інвойсу), що відповідало реальній ціні правочину. Крім самої МД до митного оформлення були подані також і інші документи, а саме:
- зовнішньоекономічний контракт №01/01/18 від 01.01.2018
- рахунок-фактура (інвойс) №S20A144002-G від 26.09.2020
- пакувальний лист б/н від 26.09.2020
- платіжні доручення про оплату товару на користь продавця №90 від 10.08.2020, №103 від 02.10.2020 та №105 від 16.10.2020
- коносамент №ZJSM200091514А від 30.09.2020
- копія експортної митної декларації
- автотранспортна накладна №6350-1 від 10.1 1.2020 про перевезення товару від порту Чорноморськ до м. Суми
- висновок ДП «Держзовнішінформ» №123/158 від 03.11.2020.
Крім того, на вимогу митного органу додатково було надано наступні документи:
- копія експортної митної декларації з перекладом
- висновок ДП «Держзовнішінформ» №123/158 від 03.11.2020 нормальної якості
- платіжне доручення про оплату транспортних послуг від 11.11.2020 №3717
- специфікація до зовнішньоекономічного контракту від 06.08.2020
- прайс-лист виробника
- паспорт на радіатор.
У вказаному Рішенні (графа 33) митниця зазначила наступні причини коригування:
«У відповідності до вимог пункту 5 статті 55 та пункту 4 статті 57 Митного кодексу України проведена процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обміну наявною у кожного з них інформацією та обгрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. Результати проведеної консультації наведено в електронному повідомленні, направленому декларанту.
Джерелом інформації для даного рішення є наявна в митного органу цінова інформація про митне оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін за фактами митних оформлень, що наявні у ЄАІС та АСМО Інспектор: №UA500130/2020/236672 від 17.10.2020, №UA500020/2020/232355 від 27.10.2020.
При прийнятті даного рішення застосовані Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС України від 11.09.2015 №689.
Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів) у відповідності до статті 60,61 МК України.
Вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом, наведено у електронному повідомленні декларанту».
Це рішення митного органу суд вважає протиправним і таким, що підлягає скасуванню з огляду на таке.
Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За приписами частини 3 вказаної стати, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю (ч.5 ст.54 Митного кодексу України).
Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обгрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу (п.п.2,3 ч.б ст. 54 Митного кодексу України).
При цьому, згідно ст.55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом). ГІрн цьому, якщо рахунок сплачено, декларант зобов`язаний надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності у них розбіжностей, ознак підробки, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обгрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки митного органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Проте, до митного оформлення подано коносамент як товаророзпорядчий документ, виданий морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу. Поданий до оформлення коносамент від 30.09.2020 ( а.с. 22) одночасно має два номери: B/L №ZJSM200091514A («Bill of Lading», номер коносаменту) та MBL №205044716А («Master Bill of Lading», номер лінійного коносаменту як його різновиду, що випускається безпосередньо морською лінією для замовника - агента-експедитора). Тому зазначення в експортній митній декларації номеру MBL №205044716А не свідчить про будь-який інший документ. При цьому, слід зазначити, що коносамент це документ, який не містить жодної інформації щодо вартості товару.
Також, суд зауважує, що визначений статтею 53 МК України вичерпний перелік додаткових документів, які митний орган має право запитувати у декларанта, містить п.7) копія митної декларації країни відправлення і не містить вимоги щодо її перекладу та верифікації.
При цьому, відповідно до п. 1.5.Положення про порядок підтвердження відповідності (верифікації) експортних митних декларацій та інших документів на товари, що імпортуються з Китайської Народної Республіки в Україну, затвердженого Постановою Правління Українського національного комітету Міжнародної Торгової Палати від 17 грудня 2010 року, підтвердження відповідності (верифікація) експортних митних декларацій та інших документів, що надаються експортером КНР, здійснюється як додатковий захід в окремих випадках, пов`язаних з недостатністю у ДМСУ інформації щодо дійсних цін на імпортовані товари або сумнівами в достовірності задекларованих імпортером цін на китайські товари, або за ініціативи українського імпортера.
Також, до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України не відноситься висновк ДП «Держзовнішінформ». Висновки експертних організацій приймаються в якості орієнтовної довідкової інформації при визначенні митної вартості чи здійсненні митної оцінки. Тобто, експертний висновок носить інформаційний характер і може прийматися митним органами до уваги та бути додатковим джерелом інформації для прийняття митним органом рішення.
Вимогу митного органу про надання позивачем інформації щодо угод на ідентичні товари, суд також вважає протиправною, оскільки вона не грунтується на законі, адже декларант не зобов`язаний збирати інформацію щодо угод на ідентичні та подібні товари та подавати цю інформацію митниці, надання вказаних документів саме декларантом не входить до його обов`язків, передбачених частиною 2 статті 52 МК України.
Отже, заявлена Товариством митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях.
Водночас, відповідачем у спірному Рішенні не зазначено в чому саме виявився обґрунтований сумнів у правильності визначення митної вартості товару та у чому саме виявилось недостатнє підтвердження документально заявленої декларантом митної вартості, які документи містять розбіжності та яких відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, не містять подані документи або у чому саме виявились ознаки підробок у поданих документах.
При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:
1) обгрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обгрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Верховний Суд у постанові 27.06.2019 у справі №803/667/17 зазначив, що митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем автомобіля за іншим ніж першим методом, має вказати яким чином митна вартість автомобіля визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, навести порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, оскільки це є вимогами частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обгрунтованості прийнятого рішення.
Однак, спірне Рішення про коригування митної вартості не містить ні належного обгрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, ні обґрунтувань числового значення митної вартості товару, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, яким чином митна вартість товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.
Таким чином, на підставі викладеного, суд виходить з того, що що позивачем під час проходження процедури митного оформлення товарів, надано до митного органу документально підтверджені дані про ціну договору. Ці дані містилися у документах, поданих за переліком, передбаченим частинами першою, другою, третьою статті 53 Митного кодексу України, та не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товарів.
Згідно ч. 1, 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На переконання суду відповідач не довів правомірності свого рішення.
За таких обставин, перевіривши рішення Сумської митниці про коригування митної вартості на відповідність вимогам частини 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 2102,00 грн. (а.с.40).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним і скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості №UA807000/2020/002454/2 від 13 листопада 2020 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СУФ" 2102,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 22 червня 2021 року.

Суддя Л.М. Опімах