Справа № 300/2707/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р. справа № 300/2707/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області визнання неправомірними дії, зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи на території Російської Федерації в ЗАО "Обьнефтеремонт" з 01.01.2007 по 30.06.2007; зобов`язання признати з 22.12.2019 пенсію за віком на пільгових умовах за Cписком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" із врахуванням рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 та виплатити недоотримані суми пенсії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено йому в зарахуванні періоду роботи в ЗАО "Обьнефтеремонт" з 01.01.2007 по 30.06.2007 до cтрахового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Cписку № 2. Як наслідок, рішенням від 01.04.2021 №665 протиправно відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах по cписку № 2 у зв`язку із недостатньою кількістю років страхового стажу. А тому слід зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу роботи вищевказаний період роботи в ЗАО "Обьнефтеремонт" та призначити з 22.12.2019 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачу надано всі підтверджуючі документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не зараховано до його страхового стажу роботу в ЗАО "Обьнефтеремонт" у період з 01.01.2007 по 30.06.2007 у зв`язку з несплатою страхових внесків до Пенсійного фонду.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Його трудова книжка, а також довідка ЗАО "Обьнефтеремонт", містять всі необхідні дані, які підтверджують факт роботи у спірному періоді в ЗАО "Обьнефтеремонт". До того ж, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 в справі №300/3112/20, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувало позивачу до загального страхового стажу період роботи з 01.02.1994 року по 16.11.1994 року в кооперативі "Обрій", період роботи з 09.03.1999 року по 04.04.1999 року та з 03.08.2000 року по 12.09.2000 року в кооперативі "Дружба", період роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.07.2007 року по 01.10.2009 року, з 29.03.2010 року по 31.12.2011 року в ЗАО "Обьнефтеремонт" на території Російської Федерації, та період роботи з 01.01.2020 року по 17.01.2020 року в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" на території Російської Федерації; зарахувало до пільгового стажу періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.07.2007 року по 01.10.2009 року, з 29.03.2010 року по 31.12.2011 року в ЗАО "Обьнефтеремонт" та період роботи з 01.01.2020 року по 17.01.2020 року в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин". Тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 01.04.2021 №665, яким відмовлено в призначенні пенсії є протиправним та підлягає до скасування. Отже, слід зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу спірний період та призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, оскільки згідно поданих ним документів підтверджено тільки 27 років страхового стажу, при необхідних 27 років 06 місяців. Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення встановленого віку, наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня (не менш ніж 80%), встановленого для даного виробництва. Відсутність однієї з цих умов не дає права особі на пенсію за віком на пільгових у мовах. З метою підтвердження спірних періодів роботи позивача, відповідачем були направлені запити у відповідні органи Російської Федерації.

В довідках, виданих ЗАО "Обьнефтеремонт" зазначено, що в період роботи з 01.01.2007 по 30.06.2007 страхові виплати за позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації не здійснювалися. Обчислення стажу роботи позивача на території Російської Федерації здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність і набутий на її території стаж та видані в належному порядку документи враховуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за законодавством України. В свою чергу, чинним законодавством чітко передбачений обов`язок сплати роботодавцем, за період трудової діяльності особи, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для набуття цією особою права на врахування такого періоду до страхового стажу та можливості зарахування заробітної плати для обчислення пенсії за весь період такого страхового стажу. Наявність страхового стажу прямо пов`язана із сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Долучені позивачем до позовної заяви документи не підтверджують дійсності сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та не є достатніми доказами для зарахування спірного періоду його роботи в ЗАО "Обьнефтеремонт".

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Зокрема, відповідно до частини 2 статті 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Аналогічні норми закріплені в Законі України "Про пенсійне забезпечення", зокрема згідно п. "б" статті 13 вказаного Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Судом з`ясовано, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду в справі №300/3112/20 від 29.12.2020 повторно розглянуто заяву позивача від 24.04.2020 про призначення пенсії за віком по Списку № 2.

Рішенням відповідача від 01.04.2021 № 665 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії, так як згідно поданих документів загальний страховий стаж роботи складає 27 років, з яких 16 років 4 місяці стаж на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.29).

В той же час, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 в справі №300/3112/20, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувало позивачу до загального страхового стажу період роботи з 01.02.1994 року по 16.11.1994 року в кооперативі "Обрій", період роботи з 09.03.1999 року по 04.04.1999 року та з 03.08.2000 року по 12.09.2000 року в Малому приватному підприємстві "Дружба", період роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.07.2007 року по 01.10.2009 року, з 29.03.2010 року по 31.12.2011 року в ЗАО "Обьнефтеремонт" на території Російської Федерації, та період роботи з 01.01.2020 року по 17.01.2020 року в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин" на території Російської Федерації; зарахувало до пільгового стажу періоди роботи на території Російської Федерації з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року, з 01.07.2007 року по 01.10.2009 року, з 29.03.2010 року по 31.12.2011 року в ЗАО "Обьнефтеремонт" та період роботи з 01.01.2020 року по 17.01.2020 року в ЗАО "Ермаковское предприятие по ремонту скважин".

До загального страхового стажу за Списком №2 не зараховано період роботи в ЗАО "Обьнефтеремонт" з 01.01.2007 по 30.06.2007, оскільки за даний період відсутні відомості про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах суд зазначає наступне.

За приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 цього Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року №110, встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватися у дужках.

Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.

Пунктом 4.1 Інструкції передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Як вбачається з трудової книжки позивача, наказом №1790-к від 22.10.2001 позивач прийнятий машиністом підйомників 6 розряду у Виробництво капітального ремонту свердловин №2 у ЗАО "Обьнефтеремонт".

Згідно наказу №509-к від 24.03.2003 переведений 01.04.2003 машиністом підйомників 6 розряду в Нижнєвартовське Управління капітального ремонту ЗАО "Обьнефтеремонт".

Наказом №550-к від 05.04.2006 переведений 01.04.2006 машиністом підйомників 6 розряду в Автотранспортне Виробництво ЗАО "Обьнефтеремонт".

Відповідно до наказу №1493-к від 29.03.2010 прийнятий машиністом підйомників 6 розряду в Автотранспортне Виробництво ЗАО "Обьнефтеремонт".

Відповідно до наказу №3322-к від 27.09.2010 переведений машиністом підйомників Виробництва капітального ремонту свердловин №2 у ЗАО "Обьнефтеремонт".

Відповідно до наказу №1291-к від 17.06.2015 позивач звільнений із ЗАО "Обьнефтеремонт" (а.с.11-27).

Згідно запису трудової книжки позивача ЗАО "Обьнефтеремонт" 24.08.2012 перетворено в ООО "Обьнефтеремонт" (а.с.22).

Суд зазначає, що трудова книжка містить всі необхідні записи, які засвідчені роботодавцем та дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази на підставі яких позивач був прийнятий на таку роботу.

Крім цього, вищевказані періоди роботи позивача в ЗАО "Обьнефтеремонт" зазначені в уточнюючій довідці від 19.10.2018 № 04/202, яка видана цим роботодавцем (а.с. 30).

Щодо доводів відповідача про неможливість зарахування до стажу позивача період роботи з 01.01.2007 по 30.06.2007 в ООО "Обьнефтеремонт" суд зазначає наступне.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частини 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 1 вказаного Закону встановлено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

В матеріалах справи міститься довідки ООО "Обьнефтеремонт" від 13.07.2018 №№ 128-130, в яких зазначена помісячна заробітна плата ОСОБА_1 з 2000 по 2015 роки.

При цьому, у вказаних довідках зазначено, що відрахування до органу Пенсійного фонду страхових внесків в 2000-2004 роках, в 2008-2011 роках не здійснювалися, а в 2005-2006 роках, в 2007, 2012-2015 здійснювалися (а.с.31-33).

Однак, згідно відповіді Пенсійного фонду Російської Федерації від 02.04.2020 №26236/02-16, індивідуальні відомості про сплату страхових внесків ОСОБА_1 за період з 01.01.2007 по 30.06.2007 відсутні (а.с.34-35).

В даному випадку, суд зазначає, що відсутність інформації та документів стосовно сплати ООО "Обьнефтеремонт" страхових внесків, їх неналежна сплата чи ненадходження таких внесків до Пенсійного фонду не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача його періоду роботи на території Російської Федерації, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Факт ненадходження відрахувань до Пенсійного фонду із зарплати позивача за відсутності його вини, не може бути підставою для відмови у зарахуванні йому стажу роботи та, відповідно, для відмови в призначенні пенсії.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення вказаних періодів роботи до страхового та пільгового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Наведене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16).

Таким чином, обґрунтовуючи правомірність незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи в ЗАО "Обьнефтеремонт" з 01.01.2007 по 30.06.2007 з огляду на відсутність відомостей про сплату страхових внесків, відповідач без належного обґрунтування бере до уваги тільки лист Пенсійного фонду Російської Федерації від 02.04.2020 №26236/02-16, при цьому не враховує довідку ООО "Обьнефтеремонт" №129 від 13.07.2018 щодо здійснення в 2007 році відрахувань з зарплати ОСОБА_1 до Пенсійного фонду Російської Федерації, тим самим, позбавляючи його соціальної захищеності, що є неприпустимим та суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не надано суду доказів, які підтверджують відсутність підстав для зарахування роботи позивача в ЗАО "Обьнефтеремонт" за цей період до загального страхового стажу.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_1 виконував роботу в ЗАО "Обьнефтеремонт", яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, то період роботи позивача з 01.01.2007 по 30.06.2007 має бути зарахований до його стажу, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про необхідність зарахування до страхового стажу спірний період роботи позивача в ЗАО "Обьнефтеремонт", з урахуванням стажу зарахованого пенсійним органом на виконання судового рішення в справі №300/3112/20, у позивача наявний необхідний стаж, для призначення пенсії за віком відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, позов про визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 та зобов`язання зарахувати спірний період до загального страхового стажу підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Оскільки, позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 24.04.2020, право позивача на призначення пенсії за віком виникло саме з моменту подання відповідної заяви - з 24.04.2020.

Суд зазначає, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, в тому числі і за минулий час, таке право підлягає поновленню без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

З метою запобігання порушення прав позивача на належну йому пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи ЗАО "Обьнефтеремонт" з 01.01.2007 по 30.06.2007 та призначити пенсію за віком, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 24.04.2020.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 454 грн. сплачених судових витрат.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу).

На підтвердження факту залучення адвоката і понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 25.05.2021, укладений між адвокатом Капаком Віталієм Миколайовичем та позивачем, ордер серії АТ №1011272 від 02.06.2021, свідоцтво на право на зайняття адвокатською діяльністю №694 від 12.06.2009, розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс, який містить відомості про виконання адвокатом роботи із підготовки та написання позовної заяви та квитанцію №20/2021 від 29.05.2021 щодо оплати позивачем послуг правової допомоги адвокату в розмірі 2000 грн. (а.с.43-47).

Суд зазначає, що визначений вид правової допомоги адвоката відносяться до виду адвокатської діяльності з надання правової допомоги щодо складення заяв, процесуальних та інших документів правового характеру та безпосередньо пов`язаний із розглядом справи № 300/2707/21.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про підтвердження позивачем здійснених витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі належними та допустимими, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, доказами.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 2000 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на території Російської Федерації в ЗАО "Обьнефтеремонт" з 01.01.2007 по 30.06.2007.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) признати та виплачувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 24.04.2020.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. сплаченого судового збору та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.