Справа № 120/6598/20-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6598/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Томчук А.В.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

05 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23041 від 09.07.2015 в розмірі 198400 грн., за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23041 від 09.07.2015 в розмірі 198400 грн.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року позов задоволено частково.

Судом визнано протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у проведені виплати ОСОБА_1 гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23041 від 09.07.2015 в розмірі 198 400 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень, за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату ОСОБА_1 гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", за договором банківського рахунку №18-23041 від 09.07.2015 в розмірі 198 400 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень.

В решті позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт відзначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Серед іншого, апелянт зазначає, що постановою слідчого м. Києва від 27.03.2018 року у кримінальному провадженні №0000134, відкритому 31.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 205, ч.ч. 2, 3 ст. 209, ст. 356, ч. 1 ст. 367 КК України, визнано речовими доказами кошти, розміщенні на рахунках 401 фізичної особи у ПАТ "Радикал Банк", в т.ч. кошти позивача, та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів. Наразі, прийнята в межах даного кримінального провадження постанова про його закриття оскаржена в судовому порядку, тож вирішення питання про визнання речовими доказами коштів, розміщених на рахунках 401 фізичної особи у ПАТ "Радикал Банк", буде можливим після набрання чинності постанови прокуратури м. Києва від 01.08.2019 року про закриття кримінального провадження.

Окрім того, 25.11.2019 СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в рамках розслідування кримінального провадження №00003105, яке відкрите 20.08.2015, на підставі клопотання ПАТ «Радикал Банк» винесено постанову про визнання речовими доказами коштів, розміщених на рахунках 443 фізичних осіб у ПАТ «Радикал Банк», в тому числі коштів на рахунках ОСОБА_1 , які приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів, а тому відповідна виплата коштів можлива лише після прийняття відповідного процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Тож, на переконання апелянта, чинність зазначених постанов слідчих органів, прийнятих в межах розслідування кримінальних проваджень №0000134 та №00003105, дало підстави Фонду призупинити виплати гарантованого відшкодування таким фізичним особам, з огляду на приписи ст. ст. 98, 110 КПК України.

Також апелянт вказав на пропуск позивачем строку звернення до суду із даним позовом, адже про можливе порушення своїх прав позивач дізналась з відповіді Фонду від 27.03.2020 №02-036-4491/20, а до суду звернулась 06.11.2020, тобто, з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечила доводи апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення

Зауважила, що кримінальне провадження №0000134, наявність якого слугувало підставою для арешту депозитного рахунку та визнання коштів речовими доказами, 01.08.2019 закрито, а постанова СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 25.11.2019 року (в рамках розслідування кримінального провадження №00003105) постановою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області від 11.09.2020 року була скасована, відтак, відсутні підстави для невиплати позивачу гарантованої суми вкладу.

Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду позивач зазначила, що судом першої інстанції в ухвалі від 22.12.2020 задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. До того ж, згідно п.2 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу вкладника до банку про видачу вкладу, а не проведення Фондом гарантованої суми відшкодування за вкладом є триваючим порушенням прав позивача, лист Фонду від 27.03.2020 №02-036-4491/20 не є остаточною відмовою у задоволенні заяви про проведення відшкодування за вкладом, а тому дата отримання вказаного листа не може слугувати початком обчислення строку на звернення до суду.

Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.07.2015 між позивачем ОСОБА_1 (вкладник) та ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" (банк) було укладено Договір строкового банківського вкладу № 18-23041 "Депозитний календар" у національній валюті України, відповідно до умов якого банк приймає від вкладника строком на 10 днів до 19.07.2015 року грошові кошти у розмірі 198 400 грн. під відсоткову ставку 20 % річних, відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 , нараховує проценти за його користування на дату повернення вкладу та зобов`язується повернути його.

Згідно з квитанцією № 13279 від 09.07.2015 позивач внесла на депозитний рахунок за Договором № 18-23041 від 09.07.2015 кошти в сумі 198 400 грн.

Постановою Правління Національного банку України №452/БТ від 09.07.2015 ПАТ "Радикал Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

09.07.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №130 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк", відповідно до якого, з 10.07.2015 в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "Радикал Банк" Шевченка О.В.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 09.11.2015 №769 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 09.11.2015 №203 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Радикал Банк" з 10 листопада 2015 року по 09 листопада 2017 року включно з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Савельєву Анну Михайлівну.

Згідно з наказом уповноваженої особи Фонду №204 від 09.11.2015, на підставі положень ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визнано нікчемними правочини (трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнтів через рахунки каси банку 09.07.2015 поза межами робочого часу та/або операційного дня, а також трансакції в системі АБС Б-2 щодо розміщення коштів на депозитних/поточних рахунках клієнта через рахунки каси банку 09.07.2015 за одним й тим самим часом проведення трансакції в одній касі одним і тим же касиром), які пов`язані з вкладними (депозитними) операціями за договором банківського вкладу (депозиту) та/або договорами банківського рахунку (поточними рахунками), а також зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб в ПАТ "Радикал Банк" згідно додатку №1.

Так, відповідно до додатку № 1 до наказу №204 від 09.11.2015, уповноваженою особою Фонду визнано нікчемним правочин трансакцію на користь позивачки з призначенням платежу "Внесення коштів на депозитний рахунок» за договором № 18-23031 від 09.07.2015 на суму 198 400 грн., дата вчинення трансакції 09.07.2015, час вчинення трансакції 15:51.

Вважаючи, що уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб допущено бездіяльність щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду протиправними, ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.04.2016 по справі №802/269/16-а адміністративний позов задоволено та, окрім іншого, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "РАДИКАЛ БАНК" Савельєву Анну Миколаївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно збільшення кількості вкладів за рахунок ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами ПАТ "РАДИКАЛ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування №2147 від 22.08.2019 затверджено зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно до якого ОСОБА_1 включено до Загального реєстру із сумою відшкодування в розмірі 198400,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.08.2016 у справі №761/23777/16-к, в рамках кримінального провадження №0000504, був накладений арешт на кошти, що зберігаються, зокрема, на рахунку ОСОБА_1 в ПАТ "Радикал Банк", що перешкоджає виплаті гарантованої суми.

Листом Прокуратури міста Києва вих.№17/2/4-38-17 від 27.12.2019 повідомлено позивача про те, що кримінальне провадження №0000504 було об`єднане із кримінальним провадженням №0001207 від 27.12.2015, яке в подальшому об`єднано з кримінальним провадженням №0000621 від 18.07.2015. В кінцевому результаті, провадження №0000621 об`єднано з кримінальним провадженням №000134 від 31.01.2013. Вказані провадження були об`єднані в одне на підставі ст. 217 КПК України.

Крім того, представнику позивача також повідомлено про те, що кримінальне провадження №000134 закрито постановою від 01.08.2019 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а всі заходи забезпечення кримінального провадження скасовано.

20.01.2020 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою щодо проведення відшкодування коштів за вкладом в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Листом від 27.03.2020 №02-036-4491/20 відповідач повідомив, що постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області від 25.11.2019 у кримінальному провадженні №0003105 від 20.08.2015 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 1914, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 443 фізичних осіб у ПАТ «РАДИКАЛ БАНК», розміщені па рахунку банківської установи. В зазначеному переліку міститься інформація щодо вкладника ОСОБА_1 .

Також повідомлено, що слідчим відділу Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області до Фонду спрямовано постанову про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу від 25.11.2019 для зобов`язання службових осіб Фонду вжити заходів для збереження назначених коштів. У зв`язку з цим, рішення про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «РАДИКАЛ БАНК», буде вирішено після прийняття остаточного процесуального рішення у вказаному кримінальному провадженні та надходження до Фонду всіх необхідних документів.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови у здійснені виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що приписи ч.4 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти, однак, серед них відсутня така підстава, як наявність постанови про визнання коштів речовими доказами. На момент розгляду даної справи судом першої інстанції в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у ПАТ Радикал Банк, в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача. Право позивача на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ Радикал Банк гарантоване Законом №4452-VI.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує наступне.

Щодо посилань відповідача на недотримання позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом позовної заяви предметом судового оскарження визначено дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у виплаті гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" з підстав, що викладені у листі вих. №02-036-4491/20 від 27.03.2020.

Позовна заява щодо визнання протиправними вказаних дій подана позивачем 06.11.2020 засобами поштового зв`язку та надійшла до суду 11.11.2020, тобто з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України.

Згідно статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд першої інстанції надав оцінку питанню дотримання позивачем строку звернення до суду і ухвалою від 22.12.2020 року задовольнив заяву позивача про поновлення строку звернення до суду та відмовив в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Поновлюючи позивачу строк на звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що наведені представником позивачки причини невчасного звернення до суду з позовом, які обумовлені запровадженням на території України карантинних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), свідчать про дійсні істотні ускладнення для своєчасного звернення до суду з позовом, адже ОСОБА_1 протягом тривалого часу перебувала на самоізоляції.

Відповідно до пункту 3 розділу VI КАС України час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем не надано належних доказів чи безумовних обґрунтувань помилковості вказаного висновку суду першої інстанції, а також того, що позивач пропустила строк не з підстав, зумовлених карантинними обмеженнями.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів звертає увагу, що кошти позивача за вкладом у банку є її власністю, право на яке гарантоване державою України відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, норми якої, згідно з положеннями статті 8 Конституції України та статті 9 КАС України, є пріоритетними над нормами вітчизняного законодавства, у тому числі тими, які встановлюють певні обмеження щодо отримання відповідної компенсації втраченого майна.

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право громадянина на власність закріплено в Конституції України, у якій установлено основні положення щодо власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Поширення на грошові кошти, які перебувають на рахунку у банку (вкладному, поточному), режиму права власності підтверджується положеннями статей 1058, 1066 ЦК України та статей 8, 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», відповідно до яких, зокрема, власник рахунку має право у будь-який час розпоряджатися коштами, які перебувають на такому рахунку на умовах та у порядку, встановленому Законом та договором.

Важливою гарантією права приватної власності є конституційне положення, що примусове відчуження об`єктів приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього повного відшкодування їхньої вартості (ч.5 ст.41 Конституції України). Конституційний принцип непорушності права власності проявляється як засада впевненості власника у стабільному становищі у якому він перебуває і яке гарантовано йому державою з усім комплексом відповідних засобів, які остання для цього застосовує.

У пункті 2. 1 Рішення від 01.06.2016 №2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, зміст статті 41 Конституції України поширюється на право вкладника - фізичної особи вимагати отримання відшкодування коштів, розміщених на поточному рахунку в Банку, за рахунок Фонду.

Як зазначив ЄСПЛ в справі "Золотас проти Греції" стаття 1 Протоколу №1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, №66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Капітал Банк АД проти Болгарії" (Capital Bank AD v. Bulgaria, №49429/99).

Відповідно до ст.3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI (Закон №4452-VI) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

У відповідності з ч.2 ст.26 Закону №4452-VI вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною).

Згідно частини 4статті 26 Закону № 4452-VI Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка є пов`язаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом року до дня прийняття такого рішення);

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, оцінювач, у разі якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - один рік до дня прийняття такого рішення);

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) за вкладами у банку, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку проценти за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов`язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах;

11) розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду;

12) за вкладом, задоволення вимог за яким зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення".

Відповідно до статті 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує:

1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню;

2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону;

3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;

4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;

4-1) перелік рахунків вкладників, фінансові операції за якими зупинено відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";

5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (Положення №14), Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Згідно п.5 Положення №14 Фонд здійснює відшкодування коштів за вкладами відповідно до Загального реєстру за частинами Загального реєстру. Під час дії тимчасової адміністрації до чергових частин Загального реєстру включаються ГСР (Гарантована сума за рахунком) тільки за тими договорами банківського вкладу, що не були включені до першої частини Загального реєстру, щодо яких знято обмеження здійснення неплатоспроможним банком операцій та строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Як встановлено з матеріалів справи, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 22 серпня 2019 року №2147 затверджено зміни та доповнення до Загального реєстру вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами, відповідно до якого позивачку включено до Загального реєстру із сумою відшкодування у розмірі 198400 грн. При цьому, з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вих. №02-036-4491/20 від 27 березня 2020 року слідує, що вказану виплату призупинено, оскільки постановою слідчого відділу Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 25 листопада 2019 року у кримінальному провадженні №0003105 від 02 серпня 2015 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 358, частиною 1 статті 361, частиною 1 статті 191, частиною 4 статті 190, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України, визнано речовими доказами кошти, розміщені на рахунках 443 фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", які розміщені на рахунку банківської установи, у тому числі й позивача.

Відповідач зазначив, що з метою уникнення негативних наслідків для посадових осіб Фонду та уповноважених осіб Фонду, пов`язаних із невиконання законних вимог та процесуальних рішень слідчих, а також належного виконання зобов`язання щодо збереження речових доказів у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, призупинено виплати гарантованих сум відшкодувань вкладникам публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", в тому числі й позивачу.

Однак, як обґрунтовано зауважив суд першої інстанції, приписи ч.4 ст.26 Закону №4452-VI визначають вичерпний перелік підстав, коли Фонд не відшкодовує кошти, серед них відсутня наявність постанови про визнання коштів речовими доказами.

При цьому, на момент розгляду даної справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції відсутня будь-яка інформація щодо наявності судових рішень чи процесуальних документів інших органів (осіб) про накладення арешту на рахунки фізичних осіб, відкритих у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк", в тому числі і на рахунок, відкритий на ім`я позивача.

Водночас, право позивача на відшкодування коштів за вкладом у публічному акціонерному товаристві "Радикал Банк" гарантоване Законом №4452-VI, а також встановлене судовим рішенням у адміністративній справі №802/269/16-а. Факт включення позивачки до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк", яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в межах гарантованої суми, відповідачем не заперечується.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними дій та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснити виплату позивачці гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом в ПАТ "Радикал Банк" в розмірі 198 400,00 грн.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вказаним вимогам рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року відповідає.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія не віднайшла підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.