Справа № 280/1370/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року Справа № 280/1370/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
17.02.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства оборони України (далі відповідач, МОУ), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії;

зобов`язати відповідача розглянути документи позивача щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 серпня 2020 року він звернувся до Запорізького обласного військового комісаріату із заявою про направлення його документів до МОУ з метою призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності, передбаченої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У січні 2021 року позивач отримав листа Департаменту фінансів МОУ від 30.12.2020 №248/М-1687/1288, яким йому повідомлено, що його документи повертаються без реалізації, оскільки документи вже розглядалися комісією МОУ та винесено протокольне рішення від 14.02.2020 №24, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності. Позивач зазначає, що 25 серпня 2020 року він звертався до МОУ, через Запорізький обласний військовий комісаріат із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи, а не II групи. Проте жодного рішення по його заяві прийнято не було, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Ухвалою від 22.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1370/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив в якому посилається на те, що позивачу було первинно встановлено третю групу інвалідності 17.12.1997. Вимоги щодо виплати страхової суми застрахований або його спадкоємці можуть пред`явити Національній акціонерній страховій компанії «ОРАНТА» протягом трьох років з дня настання страхової події. Тобто, позивач мав можливість отримати страхові виплати протягом трьох років з дня встановлення інвалідності, але цим правом не скористався. В зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги до МОУ є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

17 грудня 1997 року при первинному огляді позивачу встановлено III групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується витягом із акту огляду МСЕК серії МСЕ №118916 (а.с. 7).

17 грудня 2002 року при повторному огляді позивачу встановлено III групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується витягом з акту огляду МСЕК серії МА №036961 (а.с. 8).

05 січня 2010 року при повторному огляді ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності, внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серії АД №083180 (а.с. 9).

У зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про направлення документів до МОУ з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Листом від 09.09.2019 №1126/с Запорізького ОВК повернув надані позивачем документи без реалізації.

Не погодившись з такою позицією Запорізького ОВК, позивач звернувся до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.11.2019 по справі №280/4541/19 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 направити до МОУ висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 . IІ групи інвалідності, та подані ОСОБА_1 документи.

Вказане рішення набрало законної сили 05.03.2020.

Запорізький ОВК направив до МОУ подані ОСОБА_1 документи.

Рішенням, оформленим Протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 14.02.2020 за №24 позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви в зв`язку з тим, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги, оскільки на час встановлення інвалідності в 1997 році не існувало правової норми щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с. 13).

18 лютого 2020 року при повторному огляді позивачу первинного встановлено І «Б» групу інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №257886 (а.с. 10).

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Запорізького ОВК із заявою про направлення його документів до МОУ з метою призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, передбаченої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 11).

Листом від 30.12.2020 за №248/М-1687/1288 Департамент фінансів МОУ повідомив позивача про те, що документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, які надійшли з Запорізького обласного військового комісаріату, повернуто без реалізації (вих. №248/1185/огд від 22.12.2020), оскільки документи вже розглядалися Комісією з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

В пакеті документів, які надійшли, нових обставин не виявлено, тому підстав для подачі на розгляд Комісії немає (а.с. 12).

Проте позивач зазначає, що він звертався до МОУ, через Запорізький ОВК із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи, а не II групи і це питання Комісією не розглядалась.

Тому вважає, що бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги позивачу, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, є протиправною, що послугувало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон України №2011-XII), (тут й надалі на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Частинами 6 та 9 статті 16-3 цього Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, зі змінами та доповненнями (далі Порядок 975)

Згідно з пункту 11 цього Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до пункту 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 встановлено, що розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Положеннями пункту 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 №530 (далі Положення №530) (тут й надалі на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника бюджетних коштів до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня щодо права на виплату одноразової грошової допомоги та у разі її призначення в порядку черговості відповідно до дати подання документів готує та надає Державній казначейській службі України розподіли відкритих асигнувань у розрізі розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно пункту 15 Порядку №975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Системний аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що розпорядник бюджетних коштів (в даному випадку МОУ) зобов`язаний прийняти рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання.

Нормами чинного законодавства не передбачено право відповідача на «повернення документів без реалізації».

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно з якою національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач діяв протиправно, оскільки він не наділений повноваженнями на залишення заяви позивача без реалізації. Розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги при інвалідності повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Аналогічні висновки, щодо застосування норм права, викладені Верховним Судом у постанові від 10 липня 2019 року у справі №560/164/19 (адміністративне провадження №К/9901/15362/19).

Натомість відповідачем визначених чинним законодавством дій (розгляд заяви та прийняття рішення) зроблено не було, документи повернуто позивачу без реалізації, чим порушено вищезазначені вимоги Порядку №975.

Згідно з частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Проте, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, в силу приписів Закону України «Про судовий збір», питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168; ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не прийняття рішення про можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах де велись бойові дії;

Зобов`язати Міністерство оборони України розглянути документи ОСОБА_1 щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювання, отриманих під час виконання обов`язків військової служби, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, з урахуванням висновків суду.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.07.2021.

Суддя Р.В. Кисіль