Справа № 400/5136/20
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5136/20
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Ступакової І.Г.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

16 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю третьої особи Головного управління ДПС у Миколаївській області, у якій просив:

визнати протиправною та скасувати постанову від 27 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62186383, прийняту головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоною Я.В. за виконавчим листом №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року, оскільки у стягувача закінчився річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання. Також позивач зазначає, що стягувач не скористався правом щодо заміни сторони виконавчого провадження, а тому ГУ ДПС у Миколаївській області не являється правонаступником попередніх юридичних осіб і не є стягувачем. Виконавчі дії відповідачем здійснюються у відношенні особи, яка не є боржником за виконавчим документом, так як у постанові про відкриття виконавчого провадження боржником зазначено ОСОБА_1 як фізичну особу, а не як фізичну особу підприємця, а стягувачем ГУ ДПС у Миколаївській області, а не Вознесенську ОДПІ ГУ Міндоходів Миколаївської області, як це зазначено у виконавчому листі.

Відповідач до суду відзив не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Справу розглянуто також без участі третьої особи. З наявної в матеріалах справи розписки (а.с. 34) вбачається, що копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками представник третьої особи отримав 27.11.2020 (розгляд справи призначено на 26.11.2020 зі строком подачі відзиву до вказаної дати).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку про пропуск податковим органом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки відповідно частини 5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення. строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання, встановлюється з дня його повернення.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що подана апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 04 лютого 2021 року скасував рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року та прийняв нову постанову, якою ОСОБА_1 відмовив у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.06.2021 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 . Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі №400/5136/20 скасовано. Справу №400/5136/20 направлено на новий розгляд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Підставами скасування постанови суду апеляційної інстанції визначено не з`ясування останнім всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи і на які посилалися сторони, що позбавляє Верховний Суд можливості зробити висновок про наявність підстав для задоволення позовних вимог або відмови у їх задоволенні. Зокрема, зазначено, що судом не досліджувався оригінал постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22 березня 2020 року ВП №51215249.

Крім того, роблячи висновок про безпідставність доводів позивача про те, що ГУ ДПС у Миколаївській області не являється правонаступником попередніх юридичних осіб, а тому не є стягувачем, суд апеляційної інстанції не дослідив, чи була дотримана виконацем за заявою податкового органу чи безпосередньо самим податковим органом процедура заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, передбачена Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Верховним Судом роз`яснено, що вказані вище обставини можливо встановити, зокрема, витребувавши та дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП №51215249.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ ДПС у Миколаївській області підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

11 березня 2015 року Миколаївським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №814/2400/14 «Про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , податкового боргу в розмірі 641 663,84 грн на користь Держави». Стягувачем в даному листі визначено Вознесенську ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (а.с. 252).

Виконавчий лист був звернутий до примусового стягнення.

22 березня 2020 року державним виконавцем Голопристанського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фоменко О.І. винесено постанову про повернення виконавчого документа ВП№51215249 стягувачу (виконавчий лист Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 березня 2015 року по справі №42814/2400/14) за п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII, на підставі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 23 червня 2020 року. Копію постанови направлено стягувачу (а.с. 216).

26 травня 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до в.о. начальника Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Довженка А. із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/2400/14, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року на підставі вимог ст.3, 26 Закону №1404-VIII (а.с. 24).

27 травня 2020 року головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоною Я.В. за вказаним виконавчим листом №814/2400/14 від 11 березня 2015 року прийнято постанову від 27 травня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №62186383.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою від 27 травня 2020 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем пропущений строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки Головне управління ДПС у Миколаївській області мало право пред`явити виконавчий лист до виконання протягом 3 років, тобто до 11 березня 2018 року, втім із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №814/2400/14, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року, третя особа звернулася лише 26 травня 2020 року. За таких умов спірна постанова є протиправною, а поданий позов підлягає задоволенню.

Судова колегія частково не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірним питанням у цій справі є правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 травня 2020 року №62186383, прийнятої головним державним виконавцем Вознесенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Червоною Я.В. за виконавчим листом №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною четвертою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки, за яких строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Так, відповідно до пункту першого частини четвертої статті 12 Закону №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У Розділі XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII закріплено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З метою повного та всебічного встановлення фактичних обставин справи апеляційним судом при повторному розгляді апеляційної скарги витребувано від Голопристанського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №51215249.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП №51215249, судова колегія зазначає про наявність постанови про повернення виконавчого документа від 22 березня 2020 року стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII в зв`язку із відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Зазначена постанова є належним доказом своєчасності звернення податкового органу з повторним примусовим зверненням до виконання виконавчого листа №814/2400/14, виданим Миколаївським окружним адміністративним судом 11 березня 2015 року, та не могла бути надана третьою особою до суду першої інстанції в зв`язку із неналежним повідомленням її про день та час розгляду справи.

Так, матеріали даної справи підтверджують, що третя особа позовну заяву з ухвалою про відкриття отримала 27.11.2020, тобто після визначеної дати розгляду даної справи на 26.11.2020. При цьому, жодних повідомлень сторін про відкладення розгляду справи судом першої інстанції на 30.11.2020 матеріали справи не містять.

Вказане свідчить, що ГУ ДПС в Миколаївській області було позбавлене можливості вчасно надати необхідні докази і даний факт знаходиться поза межами будь-яких сумнів та має бути врахований колегією суддів без відповідних пояснень апелянта.

Крім того, формуючи висновок про пропуск ГУ ДПС в Миколаївській області строку пред`явлення виконавчого документа, суд першої інстанції жодним чином не врахував той факт, що даний податковий орган створено у 2019 році, а тому він не міг бути стягувачем у 2015 році, що спростовує його висновок про обов`язок ГУ ДПС в Миколаївській області пред`явити виконавчий документ до 11.03.2018.

Дані обставини вимагали від суду першої інстанції більш ретельно підійти до вирішення спірних правовідносин із витребуванням за власною ініціативою додаткових доказів від учасників процесу, зокрема, відповідача та третьої особи.

Неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин справи створило обов`язок для суду апеляційної інстанції повного дослідження та аналізу всіх наявних доказів, що забезпечить вірне вирішення спірних правовідносин.

Враховуючи приписи п.1 ч.4 ст.12 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1404-VIII, а також зазначення в постанові ВП№51215249 від 22 березня 2020 року, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 23.06.2019, то стягувач за виконавчим листом №814/2400/14 від 11.03.2015 не був обмежений у реалізації свого права на дані дії після повернення первісно поданого виконавчого листа 22.03.2020.

Разом з цим, вірними є доводи позивача, що ГУ ДПС в Миколаївській області не є стягувачем за вищевказаним виконавчим листом, що залишено судом першої інстанції поза увагою.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, відомості з ЄДРСР по справі №814/2400/14 не підтверджують факт прийняття Миколаївським окружним адміністративним судом відповідних ухвал про заміну Вознесенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області її правонаступником, що судом першої інстанції також не досліджено.

Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Судова колегія звертає увагу, що статус сторони виконавчого провадження набувається фізичною або юридичною особою чи державою з моменту видачі виконавчого документу.

Частиною п`ятою статті 15 цього Закону визначено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічного змісту положення містяться також в частині 5 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, згідно з якою у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі Інструкція № 512/5) у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Пунктом 13 Інструкції № 512/5 встановлено, що правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що суд за заявою заінтересованої особи може здійснити заміну сторони виконавчого провадження (стягувача, боржника) її правонаступником після видачі виконавчого документу, що має наслідком перехід прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника).

Матеріали виконавчого провадження ВП№51215249 не підтверджують, що в рамках його проведення ініціювалося чи вирішувалося питання заміни стягувача правонаступником.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно відомостей ЄДРПОУ код 38682143 щодо Вознесенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області прийнято рішення про реорганізацію та її правонаступником зазначено Вознесенську ОДПІ Головного управління ДФС у Миколаївській області (код ЄДРПОУ - 39555323).

Відповідно до постанови Кабміну України від 04.11.2015 №892 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» реорганізовано Вознесенську ОДПІ Головного управління ДФС у Миколаївській області шляхом приєднання до Очаківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Згідно постанови Кабміну України від 28.03.2018 №296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» реорганізовано Очаківську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Миколаївській області шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Відповідно до п.1 Положення про ГУ ДФС у Миколаївській області (далі ГУ ДФС), затвердженого наказом ДФС України від 01.02.2019 року №80 (положення наявне у вільному доступі за посиланням http://mk.sfs.gov.ua/data/files/247234.pdf) ГУ ДФС є правонаступником усіх прав та обов`язків, зокрема, Очаківської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області.

Постановою Кабміну України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19 червня 2019 року №537 реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби. Так, згідно з додатком 2 до вказаної постанови Головне управління ДФС у Миколаївській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у Миколаївській області, затвердженого наказом ДПС України 12.07.2019 року №14 останнє є правонаступником всіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Відповідно до наказу №5 від 29.08.2019 року «Про початок діяльності Головного управління ДПС у Миколаївській області» розпочато виконання останнім покладених на нього Положенням про Головне управління ДПС у Миколаївській області, затвердженого наказом ДПС України 12.07.2019 року №14, функцій і повноважень Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, що припиняється.

01 серпня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію юридичної особи - Головного управління ДПС у Миколаївській області.

За приписами частин першої та четвертої статті 379 КАС України, яку розміщено у Розділі IV "Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах" у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Судова колегія звертає увагу, що імперативними приписами ст. 379 КАС України встановлено можливість їх застосування у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Зазначене свідчить, що ГУ ДПС у Миколаївській області дійсно є правонаступником прав Вознесенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Миколаївській області, проте даний факт не виключає процесуальний обов`язок податкового органу в належний, визначений ст.379 КАС України, спосіб звернутися Миколаївського окружного адміністративного суду із заявою щодо заміни стягувача правонаступником, що слід було вчинити до повторного звернення податкового органу із заявою про примусове стягнення за рішенням суду, наслідком якої стало прийняття оскаржуваної постанови від 27.05.2020 про відкриття виконавчого провадження ВП №62186383.

Відповідач зазначені обставини не врахував та помилково прийняв вищевказану постанову за заявою особи, яка процесуально не була стягувачем за виконавчим листом №814/2400/14 від 11.03.2015.

Оцінюючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що відповідач вийшов за межі визначених повноважень щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені законом, що призвело до порушення процедури виконавчого провадження та є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62186383 від 27.05.2020.

Суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог, проте через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, допустив помилкове обґрунтування мотивувальної частини, що згідно приписів п.1 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для її зміни з підстав викладених в даній постанові.

Відповідно до ч.4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року змінити з підстав задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: І.Г.Ступакова

Суддя: К.В.Кравченко