Справа № 336/4991/20
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

30.06.21Справа № 336/4991/20
Пр. № 2-а/336/15/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора поліції сектору реагування патрульної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції сержанта поліції Крайника Ростислава Юрійовича, Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 27 серпня 2020 року інспектором поліції сектору реагування патрульної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції сержантом поліції Крайником Р.Ю. за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 1321 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про рух транспортного засобу під його керуванням о 18 годині 05 хвилин 27 серпня 2020 року на 120 кілометрі автодороги Дніпро-Решетилівка з вантажем, а саме: дорожньою фрезою Wirtgen W 2000, загальна маса якого перевищує 40 тон. Означені дії, на думку автора постанови, містять ознаки порушення пункту позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху України і утворюють диспозицію ст. 1321 КупАП.

Оскаржувана постанова винесена з порушеннями чинного законодавства. До таких порушень відноситься, зокрема, хибний та не підтверджений будь-якими фактичними даними висновок автора протоколу про вагу вантажу, оскільки в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази здійснення габаритно-вагового контролю, який в силу п. 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю, і лише за результатами точного та (або) габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки визначають належність транспортного засобу до великовагових або великогабаритних. Фактично ж зупинка автомобіля під керуванням позивача була здійснена на узбіччі проїзної частини дороги за відсутності стаціонарного чи пересувного пунктів, в темну пору доби, вимірювання з використанням відповідного обладнання взагалі не відбувалось, що є грубим порушенням вказаного «Порядку…».

Між тим вже під час розгляду справи позивач повідомляв службовій особі структурного підрозділу патрульної поліції, що здійснює перевезення вантажу, чия вага становить 14 тон, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 27082020/01 від 27.08.2020 року.

Статтею 280 КУпАП внормовано обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа у його вчиненні, а висновки про наявність в діях особи, що притягнута до адміністративної відповідальності, ознак правопорушення, повинні ґрунтуватися на належних, допустимих та достовірних доказах.

У відсутність події адміністративного правопорушення та ознак складу правопорушення в його діях просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, винесену відповідачем 27 серпня 2020 року.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, а також прохання про задоволення позову, що у відповідності до ч. 3 ст. 194 КАС України не є перешкодою для вирішення справи без участі позивача.

Відповідач, а також представник другого відповідача, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилися, відзиву на позов, клопотання про вирішення справи у їхню відсутність або про відкладення судового засідання суду не надали.

Вказані обставини згідно із п. 2 ч. 3 ст. 205 КАС зумовили проведення судового розгляду без участі відповідача та представника другого відповідача.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 27 серпня 2020 року інспектором поліції сектору реагування патрульної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції сержантом поліції Крайником Р.Ю. відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 1321 КупАП за ознаками порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами (а. с. 5).

Фактичні обставини вчинення правопорушення, як випливає із змісту постанови, зводяться до того, що позивач о 18 годині 05 хвилин 27 серпня 2020 року на 120 кілометрі автодороги Дніпро-Решетилівка керував транспортним засобом з вантажем, а саме: дорожньою фрезою Wirtgen W 2000, загальна маса якого перевищує 40 тон.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 1321 КупАП, за ознаками якої складений протокол, в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення, передбачений, зокрема, такий склад адміністративного правопорушення, як: порушення правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Порядок проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами внормований затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 року «Правилами проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами», і саме їх порушення утворюють диспозицію статті 1321 КупАП.

Відповідно до п. 2 «Правил…» транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Як випливає із змісту пункту 22.5 «Правил дорожнього руху», за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує габарити, встановлені цим пунктом; зокрема, фактична маса перевищує 38 тон (на встановлених Мінтрансом та Державтоінспекцією маршрутах 40 тон).

З наведених положень слідує, що транспортний засіб підлягає кваліфікації як великогабаритний, якщо хоча один з його габаритів перевищує встановлені пунктом 22.5 «Правил дорожнього руху» показники.

Як слідує з пункту правил безпеки дорожнього руху граничний маси вантажу, що перевозиться, становить 40 тон.

Перевищення вказаного показника містить ознаки порушення правил проїзду великогабаритного транспорту автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами і утворює диспозицію статті 1321 КупАП.

До обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення, відносяться питання, чи було вчинено чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду (ст. 280 КУпАП).

Означені обставини встановлюються на підставі доказів, тобто фактичних даних, перелік яких містить стаття 251 КУпАП.

Предметом доказування в цій справі є з`ясування питання, чи посягали габарити траснпортного засобу під керуванням позивача хоча б на один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

За версією автора протоколу, таким габаритом є маса вантажу, що перевозилася позивачем і перевищувала встановлений наведеним пунктом «Правил…» показник та складала більш ніж 40 тон.

Жодних доказів на доведення вказаного висновку автора протоколу суду не надано, тому неможливо зробити умовивід про те, на підставі яких розрахунків, із застосуванням яких приладів, цей висновок був зроблений.

Разом з тим з наданої позивачем товарно-транспортної накладної № 27082020/01 від 27.08.2020 року випливає, що маса брутто фрези Wirtgen W 2000, яку перевозив 27 серпня 2021 року ОСОБА_1 , становила 14 тон (а. с. 7).

За вказаних обставин висновок інспектора про вагу вантажу, щодо якого є беззаперечні дані про те, що він обчислюється 14 тонами, не лише не ґрунтується на належних та допустимих доказах, а й суперечить тим даним, які визнані судом об`єктивними.

Як випливає із ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина, звинувачена в скоєнні кримінального злочину, вважається невинуватою до тих пір, поки його провина не доведена відповідно до закону. Кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і неупередженим судом.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 року Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного).

Гарантія того, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, становить зміст принципу презумпції невинуватості.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 Рішення Страсбурзького суду "Капо проти Бельгії" від 13 січня 2005 року.

З роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» випливає, що конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. Оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

За роз`ясненнями п. 19 цієї постанови, визнання особи винуватою у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

За змістом ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а в силу ст. 77 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень тягар доведення правомірності рішень, дій чи бездіяльності покладений на відповідача.

Таким чином, не вбачаючи у оскаржуваній постанові доказів вчинення позивачем правопорушення, за ознаками якого він притягнутий до адміністративної відповідальності, керуючись охоронюваним Основним Законом України, національним та міжнародним законодавством принципом презумпції невинуватості, суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п. 2 ч. 1 ст. 245 КАС України).

З огляду на викладене суд вбачає всі підстави для захисту права позивача в обраний ним спосіб шляхом визнання оскаржуваної постанови протиправною і скасування оскаржуваної постанови.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України судові витрати, до яких відноситься і судовий збір, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у зв`язку з чим суд, задовольняючи позов, вважає за необхідне віднести витрати позивача зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 194, 242-246, 293, 295 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 280, 121 ч. 6, 22, 258, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора поліції сектору реагування патрульної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції сержанта поліції Крайника Ростислава Юрійовича, Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову від 27.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення за ознаками ст. 1321 на ОСОБА_1 , винесену інспектором поліції сектору реагування патрульної поліції Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції сержантом поліції Крайником Ростиславом Юрійовичем.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 420 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцького відділу поліції Головного Управління Національної поліції (р/р 2745, МФО 820172, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива