Справа № 360/2588/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2588/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не здійснення перерахунку розміру нарахованої ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 4 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням всього стажу роботи, вказаного відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та незарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року, з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити перерахунок розміру нарахованої ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до пункту 4 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням всього стажу роботи, вказаного відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року, з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року, з моменту призначення пенсії за віком, а саме з 04 вересня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем відповідно до рішення № 90 позивачу з 04 вересня 2019 року призначено пенсію за віком згідно з пунктом 4 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, але не зараховано до страхового стажу періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року, з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року відповідно до записів у трудовій книжці за №№ 1, 3-8 і частково з 29 грудня 1995 року по 01 січня 1998 року відповідно до записів у трудовій книжці за №№ 9-10.

04 січня 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив здійснити перерахунок розміру пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням усього стажу роботи, вказаного відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 .

Однак, за результатами розгляду заяви позивача Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області листом від 19 лютого 2021 року за № 11211-02-8/1668 відмовило позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи за записами у трудовій книжці через відсутність на титульному листі трудової книжки печатки, що передбачено пунктом 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерстава праці України від 29 липня 1993 року № 587.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу спірні періоди роботи, у зв`язку з чим порушується його право на проведення перерахунку пенсії.

У поясненнях по справі від 01 липня 2021 року б/н позивач зазначив, що під час звернення за призначенням пенсії у вересні 2019 року посадова особа Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанськ Луганської області попередила позивача, що на титульному листі трудової книжки відсутня печатка, а тому трудовий стаж з 01 серпня 1985 року по 01 січня 1998 року (за винятком служби в лавах Радянської Армії) не є дійсним. На це позивач надав спеціалісту довідку від 03 жовтня 2018 року за № 1400, видану Товариством з обмеженою відповідальністю «Золотий врожай Луганськ», як підтвердження трудового стажу за період з 17 жовтня 1988 року по 27 жовтня 2006 року, і яка повністю відповідає записам у трудовій книжці. Проте, посадова особа, яка приймала у позивача документи, відмовилась приймати надану довідку, оскільки вона видана підприємством, яке знаходиться на окупованій території. Спеціалістом відповідача було запропоновано позивачу шукати свідків, які б підтвердили його трудову діяльність за період роботи з 01 серпня 1985 року по 01 січня 1998 року. В пошуках свідків, перебуваючи в м. Луганськ, в листопаді 2019 року позивач відвідав Публічне акціонерне товариство «Луганський пивоварний завод» та отримав там архівну довідку від 09 листопада 2019 року № 3 про підтвердження трудової діяльності на підприємстві «Ворошиловградський пивзавод» в період з 01 серпня 1985 року по 14 жовтня 1988 року, що відповідає записам у трудовій книжці. Але свідків своєї трудової діяльності за цей період позивач не знайшов. У січні 2020 року позивач прибув до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанськ Луганської області з метою подати заяву про перерахунок пенсії за віком разом з отриманими довідками, але посадова особа відповідача не прийняла ці довідки, пославшись на ті ж самі підстави (не мають юридичної сили на території України). До заяви про перерахунок пенсії від 04 січня 2021 року позивач не надавав вищезазначені довідки, оскільки не бачив в цьому ніякого сенсу (арк. спр. 85-87).

Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 22 червня 2021 року за вхідним реєстраційним № 21243/2021 подало відзив на позовну заяву від 22 червня 2021 року № 1200-0803-8/18340, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 48-52).

Заперечуючи проти позовних вимог, Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зазначило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області та отримує пенсію за віком, яку призначено згідно з пунктом 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 04 вересня 2019 року. За розрахунком стажу (стаж для розрахунку ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії) тривалість стажу позивача складає 27 років 2 місяці 25 днів, з якого: страховий стаж до 01 квітня 2004 року - 14 років 1 місяць 3 дні; страховий стаж після 01 січня 2014 року - 13 років 1 місяць 22 дні.

05 лютого 2021 року позивач звернувся до управління із письмовим зверненням про зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року; з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року. Управлінням звернення ОСОБА_1 розглянуто та надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян» .

Управлінням не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у зв`язку з тим, що на титульному листі трудової книжки позивача відсутня печатка, яка передбачена пунктом 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що затверджена наказом Міністерства праці України від 29 липня 1993 року № 58.

Індивідуальні відомості про застраховану особу - позивача (форма ОК-5 від 16 червня 2021 року) відомості за періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року не містять. При цьому чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

У додаткових поясненнях від 05 липня 2021 року № 1200-0803-8/20936 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області серед іншого зазначило, що позивачем до заяви від 04 січня 2021 року надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 на 12 аркушах та копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на 1 аркуші. Інших документів позивачем не додавалось. Всі документи, які містились в пенсійній справі позивача, надані до суду разом з відзивом на позовну заяву. Інші документи, крім вже наданих, в управлінні відсутні (арк. спр. 88-92).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року: відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 42-44).

Ухвалою від 23 червня 2021 року серед іншого призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07 липня 2021 року о 15 год. 15 хв. у приміщенні Луганського окружного адміністративного суду за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Космонавтів, 18, І поверх, зала судових засідань № 3; зобов`язано ОСОБА_1 у строк до 02 липня 2021 року надати суду письмові пояснення щодо надання чи ненадання ним довідки про перейменування без дати та без номеру, виданої Публічним акціонерним товариством Луганський пивоварний завод, довідки від 09 листопада 2019 року № 3, виданої Публічним акціонерним товариством Луганський пивоварний завод, та довідки від 03 жовтня 2018 року № 1400 про підтвердження стажу робити за період з 17 жовтня 1988 року п 27 жовтня 2006 року у Відкритому акціонерному товаристві Коровай, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю Золотий врожай Луганськ, до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з заявою про призначення чи перерахунок пенсії, разом з наданням документів, які підтверджують або спростовують вказані обставини; зобов`язано відповідача у строк до 02 липня 2021 року надати для приєднання до справи в належним чином засвідченій копії заяву позивача від 04 січня 2021 року про перерахунок пенсії зі всіма доданими до неї документами та всі рішення (протоколи, розпорядження, листи тощо), прийняті за наслідками розгляду заява від 04 січня 2021 року про перерахунок пенсії, а також докази направлення позивачу відзиву на позовну заяву (арк. спр. 79-80).

Ухвалою від 07 липня 2021 року замінено відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (ідентифікаційний код 21792407) правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) (арк. спр. 105-106).

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 83). У позовній заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності (арк. спр. 1-8).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином (арк. спр. 84).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки сторони про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області з заявою від 04 вересня 2019 року, зареєстрованою за № 2240, про призначення пенсії за віком, додавши до заяви зазначені в розписці-повідомленні документи (арк. спр. 60 зв.-61).

В розписці-повідомленні до заяви від 04 вересня 2019 року про призначення пенсії наявний запис про те, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи та запропоновано у строк до 03 грудня 2019 року надати опитування свідків за період роботи до 01 січня 1998 року (арк. спр. 60 зв.-61).

Заявою від 04 вересня 2019 року ОСОБА_1 підтвердив, що йому доведено до відома, що періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року не будуть зараховані до загального стажу роботи у зв`язку з тим, що на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка, до надання уточнюючої довідки (арк. спр. 70 зв.).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 09 вересня 2019 року № 90 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 04 вересня 2019 року довічно (арк. спр. 56).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 (для розрахунку права на пенсію за віком) складає 27 років 02 місяці 25 днів. У межах спірних правовідносин до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року та з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року на Ворошиловградському пивзаводі на посадах начальника механічного цеху та заступника головного інженера та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у Ворошиловградському хлібокомбінаті № 4, який в подальшому перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай», на посадах майстра з обслуговування обладнання, головного механіка, головного інженера та директора (арк. спр. 57, 57 зв.).

04 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії на підставі відомостей трудової книжки та всіх відомостей, зазначених у ній (арк. спр. 18).

Листом від 19 лютого 2021 року № 1211-02-8/1668 Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії через відсутність печатки на титульному аркуші трудової книжки позивача (арк. спр. 19-21).

Відповідно до записів у трудовій книжці від 01 серпня 1985 року серії НОМЕР_1 (арк. спр. 22-33, 65-69), у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 у період:

з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року та з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року працював на Ворошиловградському пивзаводі на посадах начальника механічного цеху та заступника головного інженера пивоб`єднання, що складає 1 рік 05 місяців 03 дні;

з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у Ворошиловградському хлібокомбінаті № 4, який в подальшому перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай», на посадах майстра з обслуговування обладнання, головного механіка, головного інженера та директора, що складає 9 років 02 місяці 15 днів.

Сукупно за періоди з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року, з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року позивачу не зараховано страховий стаж 10 років 07 місяців 18 днів.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абзац перший частини першої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV регламентовано, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом а частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону (абзац перший частини другої статті 27 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини (абзац четвертий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно з абзацом першим пункту 1.1 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2017 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пунктом 1.6, абзацом першим пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку № 22-1 передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до абзацу третього пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (абзац четвертий пункту 1.7 розділу I Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії Порядку № 22-1).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Підготовка і подання документів для призначення пенсій Порядку № 22-1 у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії посадова особа підприємства, установи, організації оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу, що призначає пенсію, за місцезнаходженням підприємства, установи, організації або передає документи працівнику для їх подачі до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації). У необхідних випадках посадова особа підприємства, установи, організації надає працівнику допомогу щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії. У разі якщо підготовлено не всі необхідні для призначення пенсії документи, до органу, що призначає пенсію, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково у строки, передбачені пунктом 1.7 розділу І цього Порядку.

Пунктом 3.3 розділу ІІІ Підготовка і подання документів для призначення пенсій Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку № 22-1).

З системного аналізу вищенаведених норм права слідує, що орган, що призначає пенсію, після надходження відповідної заяви (про призначення пенсії) разом з поданими документами зобов`язаний письмово повідомити особу, яка звернулась з такою заявою, про недостатність поданих документів та необхідність надання у тримісячний строк з дня прийняття заяви додаткових документів для призначення пенсії. При цьому, перелік документів, які необхідно подати додатково, а також строк для їх подання мають бути зазначені органом, що призначає пенсію, у розписці, яка видається особі, що звернулась з заявою про призначення пенсії. Невиконання таких вимог органом, що призначає пенсію, призводить до позбавлення особи, яка звертається з заявою про призначення пенсії, права надати у тримісячний строк додаткові документи та унеможливлює призначення пенсії з дня прийняття заяви про призначення пенсії.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20 червня 1974 року постановою Держкомтруда СРСР № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (далі Інструкція № 162), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються рабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1983 р.) записується 1984.05.01, в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; 05.01.1984. Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції № 162).

Відповідно до пункту 2.8. Інструкції № 162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

Згідно з пунктом 2.9. Інструкції № 162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: Запис за № таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі. При зміні формулювання причини звільнення пишеться: Запис за № таким-то є недійсним звільнений... і зазначається нове формулювання. У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення. При наявності в трудовій книжці запису про звільнення або переведення на іншу роботу, надалі визнаної недійсною, на прохання працівника видається дублікат трудової книжки без внесення до неї запису, визнаного недійсним.

Абзацом першим пункту 2.10. Інструкції № 162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані. Посилання на відповідні документи вносяться на внутрішньому боці обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства чи спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзаци перший-третій пункту 2.12. Інструкції № 162).

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110.

З трудової книжки від 01 серпня 1985 року серії НОМЕР_1 слідує, що ОСОБА_1 01 серпня 1985 року призначений на посаду начальника механічного цеху Ворошиловградського пивзаводу на підставі наказу від 01 серпня 1985 року № 70-к (запис № 1); 22 жовтня 1985 року звільнений у зв`язку з призивом до Радянської Армії на підставі наказу від 16 жовтня 1985 року № 95-к (запис № 2); 04 серпня 1987 року призначений на посаду заступника головного інженера пивоб`єднання Ворошиловградського пивзаводу на підставі наказу від 04 серпня 1987 року № 74-к (запис № 3); 14 жовтня 1988 року звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в Ворошиловградське виробниче об`єднання хлібопекарної промисловості на підставі наказу від 12 жовтня 1988 року № 95-к (запис № 4); 17 жовтня 1988 року прийнятий на посаду майстра з обслуговування обладнання у Ворошиловградський хлібокомбінат № 4 на підставі наказу від 17 жовтня 1988 року № 150 (запис № 5); 03 травня 1989 року переведений головним механіком хлібокомбінату № 4 на підставі наказу від 03 травня 1989 року № 178/ок (запис № 6); 01 січня 1991 року призначений на посаду головного інженера хлібокомбінату № 4 на підставі наказу від 01 січня 1991 року № 188/ок (запис № 7); 01 квітня 1995 року Ворошиловградський хлібокомбінат № 4 перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай» на підставі наказу від 01 квітня 1995 року № 1 (запис № 8); 29 грудня 1995 року призначений директором хлібокомбінату № 4 у м. Луганську філії Відкритого акціонерного товариства «Коровай» на підставі наказу від 27 грудня 1995 року № 51/л (запис № 9); 10 серпня 2004 року звільнений за пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України за переведенням до Відкритого акціонерного товариства «Коровай» на підставі наказів від 09 серпня 2004 року № 147-Л та від 10 серпня 2004 року № 361-ОК (запис № 10).

Проте, судом встановлено, що на титульному аркуші трудової книжки позивача відсутня печатка підприємства (відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, а саме Ворошиловградського пивзаводу.

Довідкою від 09 листопада 2019 року за № 3 Публічне акціонерне товариство Луганський пивоварний завод підтвердило, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював: на посаді начальника механічного цеху на підприємстві «Ворошиловградський пивзавод» у період з 01 серпня 1985 року (наказ від 01 серпня 1985 року № 70-к) по 22 жовтня 1985 року та звільнений у зв`язку з призовом до Радянської Армії (наказ від 16 жовтня 1985 року № 95-к); на посаді заступника головного інженера пивоб`єднання у період з 04 серпня 1987 року (наказ від 04 серпня 1987 року № 74-к) по 14 жовтня 1988 року та звільнений у зв`язку з переведенням на роботу до Ворошиловградського об`єднання хлібопекарної промисловості (хлібзавод, що будується) на підставі пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю УРСР (наказ від 12 жовтня 1988 року № 95-к) (арк. спр. 16).

Довідкою від 03 жовтня 2018 року за № 1400 Товариство з обмеженою відповідальністю Золотий Врожай Луганськ підтвердило, що в наказах по особовому складу Луганського хлібокомбінату № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться з 17 жовтня 1988 року майстром з обслуговування обладнання (слюсар 5 розряду) (наказ від 17 жовтня 1988 року № 150) по 27 жовтня 2006 року звільнений за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (наказ від 27 жовтня 2006 року № 1453/ок) (арк. спр. 17).

Оскільки відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 Про трудові книжки працівників та службовців відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Зазначене дає підстави встановити, що позивач з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року та з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року працював на Ворошиловградському пивзаводі, з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у Ворошиловградському хлібокомбінаті № 4, який в подальшому перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай», у зв`язку з чим відповідач протиправно не зарахував зазначений період роботи до страхового стажу при вирішенні питання про призначення пенсії.

Враховуючи висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v. Moldova and Russia), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи намібійський виняток у справі Кіпр проти Туреччини, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать, суд враховує інформацію зазначену у довідках, виданих підприємствами, розташованими на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, за наслідками судового розгляду судом встановлено, що відповідачем при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком за заявою від 04 вересня 2019 року, зареєстрованою за № 2240, протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року та з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року на Ворошиловградському пивзаводі та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у Ворошиловградському хлібокомбінаті № 4, який в подальшому перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай», на підставі відомостей, які містяться в трудовій книжці, внаслідок чого неправильно обчислено страховий стаж при призначенні пенсії за віком.

За наслідками судового розгляду судом встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 37 років 10 місяців 13 днів (27 років 2 місяці 25 днів - стаж, врахований відповідачем при призначенні пенсії) + 10 років 7 місяців 18 днів - стаж, протиправно не врахований відповідачем при призначенні пенсії), що свідчить про те, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком за заявою від 04 вересня 2019 року, зареєстрованою за № 2240, неправильно обчислено страховий стаж.

У зв`язку з цим, наявні підстави для зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок страхового стажу при призначенні пенсії за віком за заявою від 04 вересня 2019 року, зареєстрованою за № 2240.

Зважаючи на те, що при призначенні пенсії позивача повідомлено про незарахування спірних періодів роботи до страхового стажу на підставі записів у трудовій книжці та абзацом першим частини другої статті 122 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до суду за захистом порушеного права, перерахунок призначеної пенсії за віком має бути проведений позивачу з 18 листопада 2020 року (в межах шестимісячного строку), оскільки до суду з цим позовом позивач звернувся 18 травня 2021 року.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, які полягають у неправильному обчисленні страхового стажу при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 04 вересня 2019 року, зареєстрованою за № 2240;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_1 перерахунок страхового стажу, зарахувавши до стажу періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року та з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року на Ворошиловградському пивзаводі на посадах начальника механічного цеху та заступника головного інженера пивоб`єднання та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у Ворошиловградському хлібокомбінаті № 4, який в подальшому перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай», на посадах майстра з обслуговування обладнання, головного механіка, головного інженера та директора, та здійснити з 18 листопада 2020 року перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через неналежність обраного способу захисту об`єкту порушеного права та необґрунтованість.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн. Тобто, за одну вимогу немайнового характеру фізична особа має сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивач мав сплатити судовий збір за подання даного позову у розмірі 908,00 грн.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 910,00 грн, що підтверджено квитанцією від 17 травня 2021 року № 0.0..1 (арк. спр. 9).

Таким чином, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 2,00 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Як вже вище вказано, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання позивачем неналежного способу захисту порушеного права.

При цьому предметом спору у даній справі є неправильне обчислення відповідачем при призначенні пенсії за віком страхового стажу та зобов`язання органу Пенсійного фонду України відновити порушене право.

Відповідно, обрання неналежного способу захисту порушених прав фактично не змінює тієї обставини, що вимоги позивача є правомірними.

З огляду на те, що судом встановлено неправильне обчислення позивачу страхового стажу внаслідок чого позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з корегуванням обраного позивачем способу судового захисту, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, які полягають у неправильному обчисленні страхового стажу при призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за заявою від 04 вересня 2019 року, зареєстрованою за № 2240.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_1 перерахунок страхового стажу, зарахувавши до стажу періоди роботи з 01 серпня 1985 року по 22 жовтня 1985 року та з 04 серпня 1987 року по 14 жовтня 1988 року на Ворошиловградському пивзаводі на посадах начальника механічного цеху та заступника головного інженера пивоб`єднання та з 17 жовтня 1988 року по 31 грудня 1997 року у Ворошиловградському хлібокомбінаті № 4, який в подальшому перейменовано у Луганський хлібокомбінат № 4 філія Відкритого акціонерного товариства «Коровай», на посадах майстра з обслуговування обладнання, головного механіка, головного інженера та директора, та здійснити з 18 листопада 2020 року перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням фактично сплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська