Справа № 181/402/21
Суддя: Юр'єв О. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 181/402/21

Провадження № 2-а/181/4/21

"08" липня 2021 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юр`єва О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Чупікової В.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Межова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого сержанта поліції відділення №2 Синельниківського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області Братуся Богдана Юрійовича про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до старшого сержанта поліції відділення №2 Синельниківського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області Братуся Б.Ю. про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Обгрунтовуючи адміністративний позов ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 гривень за порушення ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП. У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що 22 квітня 2021 року по проспекту Незалежності, смт.Межова о 18.35 годині позивач керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101 ДНЗ НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території на три метра, а також не пред`явив акт перевірки посвідчення водія категорії «В».

ОСОБА_1 вказує на те, що дійсно події відбувались у вказаному місці, часі та даті, однак він порушень Правил дорожнього руху не допускав, а відповідачем навіть не проводились заміри дистанції та не складалась схема. Крім цього останнім було надане посвідчення поліцейського, строк дії якого минув 06 січня 2021 року.

При цьому відповідач без дослідження доказів, без вирішення клопотань про потребу в правовій допомозі виніс оскаржувану постанову. Позивачем наголошується про порушення його прав, передбаченими ст.268 КУпАП, а розгляд справи проведено поверхнево, не всебічно та не об`єктивно, без з`ясувати обставини справи, що свідчать про відсутність достатніх, належних доказів причетності позивача до скоєння адміністративного правопорушення. Відповідачем не обґрунтовано правомірність прийнятого рішення, яке приймалось з порушенням ряду процесуальних норм.

З огляду на наявність безлічі процесуальних порушень з боку відповідача, не дотриманням останнім ряду вимог, передбачених положеннями КУпАП, а також відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення останній вважає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, а провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволення позову наполягає.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до ч.2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з неявкою сторін, згідност.ст.229, ч.3 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження; фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст. 72-74 КАС України, і на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно постанови серії БАБ №221673 від 26 квітня 2021 року, винесеної поліцейським СРПП ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області Братусем Б.Ю., на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, за те, що 22 квітня 2021 року по проспекту Незалежності, смт.Межова о 18.35 годині останній керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101 ДНЗ НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території на три метра, а також не пред`явив акт перевірки посвідчення водія категорії «В».

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Водночас, відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення слід враховувати характер вчиненого порушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Відповідач у порушення вказаної норми не надав суду належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності доказів, зокрема відеозапису з портативного відео реєстратора, на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, відповідач не спростував обставин, на які посилався позивач на підтвердження свого позову та не довів належними та допустимими доказами правомірність свого рішення, як обов`язок у контексті положення ст.71 КАС України.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції

фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст. 6, ч.2 ст.19, ч.1 ст. 68 Конституції України, права і свободи громадян є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Відповідно ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Така позиція суду узгоджується з приписами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст.6 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку; кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Конвенція широко трактує поняття кримінального правопорушення, та до таких щодо України відносить також справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стосовно поновлення строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення слід зазначити наступне.

Положенням ч.2 ст.286 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно вхідному штампу Межівського районного суду №1961/21-Вх позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду 14 травня 2021 2020 року, а постанову про накладення адміністративного стягнення отримано ним поштовим зв`язком 07 травня 2021 року, що свідчить про дотримання строків звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, тому потреби в його поновленні немає.

Стосовно вартості витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

Слід зазначити, що до матеріалів справи не долучено належних, достатніх та допустимих доказів стосовно витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу, зокрема акту виконаних послуг та розрахунку до розміру погодинної ставки за надані послуги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні витрат на правничу допомогу.

Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Згідно з статті 248 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Статтею 221 глави 17 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. У зв`язку з викладеним, вимоги позивача про закриття провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності задоволенню не підлягають.

Судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 454,00 гривень, підлягають розподілу відповідно розміру задоволених вимог позивача, а саме у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судові витрати в розмірі 227 гривень. Інші судові витрати залишити за позивачем.

На підставі ст.ст. 9, 247, 251, 268 КУпАП, ст.ст.19, 62, 68 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст.71 ,94,

159-163, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до старшого сержанта поліції відділення №2 Синельниківського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області (адреса розташування робочого місця: 52900, Дніпропетровська область, Межівський район, смт. Межова, вул. Соборна, буд.54) про поновлення строку звернення до суду, скасування постанови та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №221673 від 26 квітня 2021 року, складеної поліцейським СРПП відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Братусем Богданом Юрійовичем відносно ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП про накладення штрафу в сумі 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень.

Стягнути з поліцейського СРПП відділення поліції №2 Синельниківського РУП ГУНП у Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Братуся Богдана Юрійовича за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 227 (двісті двадцять сім) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до ч.1 п.15 розділу VІІ Перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до третього апеляційного адміністративного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Ю. Юр`єв