Справа № 420/3486/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3486/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі сторін:

представника позивача адвоката Попова М. М. (згідно ордеру),

представників відповідача Рикіної Ю.І., Єпур Т.В. (згідно довіреностей),

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одеса за правилами загального позовного провадження клопотання представника відповідача щодо закриття провадження в адміністративній справі за ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання перевести з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивачка просить суд:

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16 грудня 2020 року № 162.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Ухвалою суду від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 11.05.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 09 червня 2021 року о 14 годині 15 хвилин.

05.07.2021 року від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі. В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача зазначає, що позивач у справі № 420/3486/21 обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним Рішення Головного управління № 162 від 16.12.2020 року, яке винесено на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 420/6767/20. Представник відповідача зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 686/23317/13-а, не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення.

Представники відповідача у підготовчому засіданні підтримали клопотання про закриття провадження у справі та просили задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання представників відповідача та зазначив, що питання щодо наявності в рамках розгляду вказаної справи нового спору вирішувалося судом при відкритті провадження у справі.

Суд вислухав думку представників сторін, дослідив матеріали справи в частині заявленого клопотання та робить наступні висновки.

Відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі № 420/6767/20, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2020 року про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, з урахуванням висновків постанови апеляційного суду у справі №420/6767/20.

Встановлено судовий контроль у справі №420/6767/20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови апеляційного суду протягом трьох місяців з дня отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі №420/6767/20.

16.12.2020 року ГУ ПФУ в Одеській області, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 420/6767/20, прийняло рішення № 162 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Під час розгляду справи, з урахуванням наданих ГУ ПФУ в Одеській області доказів, суд встановив, що 12.03.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського окружного адміністративного суду надійшов звіт щодо виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі №420/6767/20.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.03.2020 року прийнятий звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вх. №12408/21 від 12.03.2021 року) про виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі №420/6767/20.

Проте, Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 року справі № 420/6767/20, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року у справі № 420/6767/20 скасовано та ухвалено нову постанову по справі. Відмовлено у прийнятті звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Так, у постанові від 01.06.2021 року П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив: «Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, у даній справі рішенням, яке набрало законної сили, відповідача зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2020 року про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням висновків встановлених в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року.

Судом також був встановлений конкретний спосіб виконання рішення - розгляд шляхом прийняття рішення.

Апеляційний суд зазначає, що рішенням суду задоволено лише частину позовних вимог, де зобов`язано суб`єкта владних повноважень повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.06.2020 року про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. В іншій частині позову відмовлено з урахуванням висновків суду.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що хоча постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року, яке набрало законної сили, не визначалось конкретного зобов`язання перевести позивача на інший вид пенсії та здійснити виплату пенсії по втраті годувальника, проте відповідача було зобов`язано повторно розглянути заяву позивача з урахуванням висновків, наведених у постанові апеляційного суду.

Зазначене було вказано у резолютивній частині рішення, яке відповідно до норм права підлягає виконанню.

Дослідивши поданий Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області звіт та прийняте рішення за наслідками повторного розгляду заяви позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що в ньому відсутнє будь-яке обґрунтування щодо відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший та відсутнє урахування позиції П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Сам звіт про виконання судового рішення (без дати та вих. №), який зареєстрований в суді першої інстанції 12.03.2021 року не містить інформації (розрахунків) за яких би вбачалось, що розмір пенсії позивача, яку вона отримує, є більшим за розмір пенсії по втраті годувальника на яку вона має право відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (т. 2 а.с. 1-2).

Так само, додана до звіту копія рішення № 162 від 16.12.2020 року про відмову в переведені на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (т. 2 а.с. 3), не містить жодних розрахунків на підтвердження того, що розмір пенсії по втраті годувальника буде меншим ніж розмір пенсії, яку наразі отримує позивач. Не додано таких розрахунків і до самого звіту. Наявність лише самого факту повторного розгляду заяви позивача не може свідчити про належне виконання судового рішення.

Зазначені обставини суд першої інстанції залишив поза увагою.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку щодо необґрунтованості рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.12.2020 року №162, а відтак і щодо відсутності доказів належного виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного від 01.12.2020 року в цій справі, та як наслідок щодо відсутності правових підстав для прийняття звіту.»

Відповідно до статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Згідно статті 382 КАС України, визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 КАС України, особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зазначає, що в уточненому адміністративному позові, який поданий представником позивача разом із заявою на усунення недоліків від 29.03.2021 року, позивачка зазначає, що фактичні підстави для призначення позивачу пенсії, у зв`язку із втратою годувальника були встановлені судом першої та апеляційної інстанції під час розгляду адміністративної справи № 420/6767/20.

Тобто, зі змісту адміністративного позову та з аналізу постанов П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року та від 01.06.2021 року у справі № 420/6767/20 вбачається, що заявлені позовні вимоги у справі №420/3486/21 безпосередньо пов`язані з виконанням рішення суду у справі № 420/6767/20.

Тобто, спір у даній справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо відмови у переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника, зводяться до незгоди позивача із діями (бездіяльністю) відповідача щодо виконання судового рішення.

Тобто, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 382 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

За приписами частини п`ятої статті 383 КАС України розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї статті, за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Як зазначено вище, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вказані висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду, що наведені у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 540/942/20, у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі: якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

У справі № 420/6767/20 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що у справі № 420/3486/21 є така, що набрала законної сили постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про наявність підстав для закриття провадження у справі у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Керуючись ст. 14, п.4 ч.1 ст.238, ст.ст. 239, 241, 243, 248, 256, 294, 295, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання перевести з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний судом 08 липня 2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо