Справа № 759/22978/20
Суддя: Шум Л. М.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22978/20

пр. № 2-а/759/84/21

06 липня 2021 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про скасування постанови, суд -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.12.2020 року о 12:37 інспектором з паркування складено адміністративну постанову АС відносно ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що доказова база інспектора ґрунтується на фото фіксації порушення паркування автомобілем Hyundai Santa fe д.н.з. НОМЕР_1 за адресою м. Київ, вул. Грінченка Бориса, 1 з посиланням на пункт ПДР 15.10 д).

Позивач зазначає,що на фото у своїй доказовій базі інспектора зафіксував автомобіль Hyundai Santa fe д.н.з. НОМЕР_1 , який стоїть впритул до бордюрного каменю з краю тротуару в його самому широкому місці за адресою м. Київ, вул. Грінченка Бориса, 1. На фото зафіксовано, що в даному місці відсутні забороняючи знаки для в`їзду та паркування у цьому місці. Видно, що є спеціально об лаштований бетонними півкулями проїзд для транспортних засобів та припаркований автомобіль не створює перешкод для руху іншому транспортному засобу, тим самим не порушує пункт правил дорожнього руху 15.10 д).

Позивач зазначає, що згідно п. 15.10 в) дозволяється паркування на тротуарах легких автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені до краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, а тому автомобіль було припарковано виходячи з цього пункту.

Позивач зазначає,що на останньому фото зафіксовано автомобіль-евакуатор, який стоїть поруч із припаркованим автомобілем і між цими двома автомобілями ще залишається місце.

Враховуючи вищевикладене, просить суд скасувати адміністративну постанову АС від 10.12.2020 року о 12:37 год., так як доказова база по справі не доводить факт порушення ПДР, є неповною, не містить всіх даних і свідчень про обставини. Признати дії інспектора неправомірними та стягнути з нього компенсацію заподіяних збитків позивачу та його майну, понесені останнім у вигляді штрафу 255,00 грн., послуг евакуатора 12700 грн., послуг авто парковочного майданчику 144,00 грн., судового збору, послуг таксі 200 грн., витрат на телефонний зв`язок 50,00 грн., комісії банку 7,00 грн., пошкодження дисків автомобіля 7000,00 грн. та моральні збитки 5000 грн.

21.12.2020 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків (а.с. 6-7).

26.04.2021 року розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва у справі призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку із відстороненням судді Миколаєць І.Ю. (а.с. 22).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 26.04.2021 року визначено головуючого суддю Шум Л.М. (а.с. 23).

28.04.2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 24-26).

Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву та всі докази, які наявні у відзиву на позовну заяву.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно доказової бази по адміністративному правопорушенню складеної інспектором з паркування Хохловим Олександром Миколайовичем, який зафіксував у режимі фотозйомки порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів від 10.12.2020 серія та номер АС автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 Hyundai Santa fe. Адреса правопорушення Київ, вул. Грінченка Бориса, 1, суть порушення: транспортний засіб залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів, пункт ПДР: 15.10, д), ч. 3 ст. 122 КУпАП, сума штрафу 510,00 грн. та фотоматеріали, отримані під час фотозйомки правопорушення (а.с. 13).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 03.02.2021 сплатив 255,00 грн. на рахунок Казначейства України, призначення платежу: оплата штрафів (а.с. 16).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 03.02.2021 сплатив 1270,00 грн. на рахунок Київтранспарксервіс, призначення платежу:послуги паркування (а.с. 17).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 03.02.2021 сплатив 144,00 грн. на рахунок Держказначейської служби України м. Київ, призначення платежу: збереження ТЗ на спец майданчику (.а.с. 18).

Судом встановлено, що СТО «АВТОВЕКТОР» надало ОСОБА_3 договір наряд_замовлення на роботи № СП-00584621 від 14.12.2020 по відновленню ЛФП колісних дисків на загальну суму 7000 грн. (а.с. 19).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлені статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, позивачем до свого позову до суду надано докази щодо правомірності притягнення її до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП з фото фіксацією, яка була здійснена відповідачем у момент притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачено ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до пункту 15.10, д) Стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказані мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має гуртуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд не приймає до уваги квитанції, які надані позивачем, оскільки зі змісту вказаних квитанцій не зрозуміло за яке адміністративне правопорушення було сплачено штраф та за які послуги паркування та збереження ТЗ на спец майданчику було сплачено, оскільки оплата здійснювалась не позивачем, а іншою особою.

При цьому, суд не приймає до уваги договір наряд_замовлення на роботи № СП-00584621 від 14.12.2020, оскільки позивачем у своїй заяві жодним чином не обґрунтовано зазначений доказ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АС від 10.12.2020.

Керуючись ст. ст. 122, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КУпАП України, Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», ст. ст. 9, 21, 72-778, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 головного інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Л.М. Шум