Справа № 560/5899/21
Суддя: Польовий О.Л.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5899/21
РІШЕННЯ

іменем України

07 липня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Польового О.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача, оформлену листом від 13.04.2021, щодо переведення на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі по тексту - Закон №3723-ХІІ), зобов`язати відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату з 22.03.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Управління праці та соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області від 03.03.2020 №215, від 03.03.2020 №216.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачка зазначила, що отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV). Вказала, що звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати. Однак пенсійний орган відмовив у призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у зв`язку з відсутністю підстав для призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі по тексту - Закон №889-VIII). Вважає таку відмову протиправною. Просила позов задоволити.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що згідно з пунктом 3 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (далі по тексту - Порядок № 622), право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ мають особи яким до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 №889-VІІІ "Про державну службу" (далі по тексту - Закон №889-VIIІ) не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ. Проте, на час набрання чинності Законом №889-VІІІ позивачка отримувала пенсію державного службовця, призначену відповідно до вимог Закону №3723-ХІІ.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив. При цьому, відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною 1 цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Тому суд розглядає справу з врахування позову та відзиву на позов.

У відзиві на позов відповідач просив розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін у зв`язку зі складністю справи, та з метою з`ясування всіх обставин справи.

Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Ухвалою від 26.05.2021 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини справи.

Позивачці - ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV.

22.03.2021 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про переведення її з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію по інвалідності у відповідності до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Листом від 13.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку про відмову у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності згідно з Законом №3723-ХІІ, оскільки була призначена раніше пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону №1058-IV.

Водночас, Законом України №889-VIII також визначено право на пенсійне забезпечення (а саме - збереження права на призначення пенсії) державних службовців відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Так, відповідно до пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з частиною 9 статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно Закону №1058-ІV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Відповідно до пункту 2 Порядку №622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

За змістом пункту 3 Порядку №622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-ІV, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України №889-VIII не призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV.

Вказаний Порядок №622 є чинним, не визнавався неконституційним та не скасовувався.

Тобто, відповідно до Порядку №622 право на призначення пенсії державного службовця мають особи, яким до набрання чинності Законом №889-VIII не призначалась пенсія за нормами Закону №3723-XII.

Таким чином, право на призначення пенсії державного службовця в рамках дії Закону №889-VIII мають особи, які не отримували пенсію відповідно до Закону №3723-XII.

Проте позивачці з 17.05.2010 вже призначалася пенсія відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ (за віком).

Оскільки позивачці до набрання чинності Законом №889-VIII призначалася пенсія відповідно до Закону №3723-XII, права на повторне призначення пенсії відповідно до вказаного Закону позивачка не має.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.10.2018 по справі № 523/9208/17.

У цьому випадку пенсія відповідно до Закону №3723-XII вже була призначена позивачці з 17.05.2010, а відтак положення пунктів 10 та 12 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII (які стосуються саме збереження права на призначення пенсії) до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Враховуючи наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

За таких обставин, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя О.Л. Польовий