Справа № 215/1570/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 року Справа № 215/1570/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
13.04.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради за результатом розгляду заяви від 08.02.2021 р. вх. 118, яка виявилася у неналежному застосуванні управлінської функції в розумінні ст. 48, 144 Конституції України та зобов`язати заяву направити для належного реагування Криворізькому міському голові;
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради за результатом розгляду заяви від 08.02.2021 р. вх. 118, яка виявилася у порушенні правового порядку ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) вжити заходів для надання матеріальної допомоги;
- визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради за результатом розгляду заяви від 08.02.2021 р. вх. 118, яка виявилася у відмові вжити систему заходів для призначення одноразової допомоги.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач допустив бездіяльність, яка виявилась у неналежному застосуванні управлінської функції у розумінні п.п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у невизначенності способу захисту інтересів ОСОБА_1 , правової позиції ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст.ст. 6, 10, п. "а", "б" ст. 10, ст.ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"; у непідкоренні ч. 1, 3 ст. 49 Конституції України відповідно до розгляду заяви від 08.02.2021 року вх.№118.
Також за поясненнями позивача, відповідач відмовився здійснювати свої виконавчі функції та не прийняв рішення щодо розгляду її заяви. При цьому, як зазначила позивач, нормативно-правовий акт, індивідуальний акт за змістом п. 18, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, є актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, а відповідач не визнає зміст та спрямованість діяльності держави, не вживає заходи для забезпечення гарантій визначених ст. 3, ч. 2 ст. 28, ст. ст. 34, 49 Конституції України, не стоїть на захисті прав і основних свобод людини, не вживає заходів для забезпечення права на попередження за можливістю страждань і болю.
Таким чином, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення правового режиму розгляду його заяви, звернулась до адміністративного суду з позовом.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано усунути недоліки позову протягом 10-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху шляхом надання суду: належним чином завірену копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача.
28.05.2021 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову разом із документами на виконання вимог ухвали, з урахуванням яких позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, та підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
Крім того відповідач у відзиві зазначає про те, що відповідно до ст. 19 органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Заявником станом на 23.06.2021 року не було надіслано на адресу управління заяви установленого зразка разом з пакетом документів для вирішення. За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги протиправними та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.2 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
08.02.2021 року ОСОБА_1 звернулась через Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради до Криворізького міського голови Павлова Костянтина Юрійовича з заявою про надання матеріальної допомоги в сумі 5000 грн., яка необхідна для усунення причин виникнення складних життєвих обставин пов`язаних з відсутністю коштів для життя, лікування.
Заяву зареєстровано за вх. № 118 від 08.02.2021 року та передано до розгляду управлінню праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради.
22.02.2021року управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради надано відповідь за вих. № 754.
Розгляд заяви здійснювався відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», рішенням Криворізької міської ради від 29.07.2020 року № 4859 «Про затвердження Положення про надання одноразової матеріальної допомоги мешканцям міст за рахунок бюджетних коштів у новій редакції» та Порядку виплати одноразової матеріальної допомоги непрацюючим малозабезпеченим особам, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017р. № 256.
Відповідачем було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги та вказано про те, що матеріальна допомога громадянам, які опинились у складній життєвій ситуації, призначається в разі, якщо сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за три попередні місяці перед зверненням не перевищує 1,5 розміру прожиткового мінімуму на одну особу установленого чинним законодавством України.
Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 29.07.2020 р. № 4859 затверджено перелік документів, які необхідно подати разом з заявою про надання грошової допомоги. У зв`язку зі зверненням за отриманням такої допомоги на медичне лікування до переліку наданих документів необхідно додати виписки з історії хвороби з переліком медикаментів та оригінали фінансових документів на підтвердження витрат на лікування.
Відповідачем зазначено, що звернення та розгляд таких заяв здійснюється у Прозорому офісі соціальних послуг управління праці та соціального захисту населення виконкому Тернівської районної у місті ради за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ухтомського 23 або департаментом соціальної політики виконкому Криворізької міської ради за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Молодіжна 1.
Разом з відповіддю про розгляд звернення № 118 позивачу надіслано бланк особистої заяви на ім`я міського голови та згоду на обробку персональних даних.
Не погоджуючись з відповіддю Управління праці та соціального захисту населення Виконкому Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, що викладена у листі від 22.02.2021 р. за вих. №754, зауважуючи на неналежному розгляді і вирішення питань по зверненню від 08.02.2021 року вх.№118, позивач звернулась до суду із цим позов.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з преамбулою Закону України «Про звернення громадян» (№393/96-ВР від 02.10.1996 р., далі - Закон №393) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1 Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України «Про звернення громадян»).
Визначення «заяви» (клопотання) міститься у частині 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» та означає, що звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено термін розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє дійти висновку, що кожен громадянин в разі порушення його законних прав має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України «Про звернення громадян».
У спірних правовідносинах позивач звернулась через Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий ріг ради до Криворізького міського голови ОСОБА_2 з заявою від 08.02.2021 р., зареєстрованої в управлінні за вх.118.
В ході судового розгляду справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що за результатами розгляду заяви позивача від 08.02.2021 р. за вх. 118 Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради було підготовлено позивачу письмову відповідь, що викладена у листі від 22.02.2021 р. за вих. №754.
Як встановлено судом, у листі від 22.02.2021 р. за вих. №754 було надано відповіді на усі питання, які порушені ОСОБА_1 у заяві від 08.02.2021 р. за вх. 118.
Копію листа від 22.02.2021 р. за вих. №754 надіслано позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , засобами поштового зв`язку 03.03.2021 р. рекомендованим листом, про що свідчить реєстр поштових відправлень.
Отже, порушень вимог Закону України «Про звернення громадян» щодо розгляду заяви від 08.02.2021 р. вх. 118, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 08.02.2021 р. вх. 118, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради матеріалами справи не встановлено.
У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача за результатами розгляду заяви від 08.02.2021 вх.№118.
Доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виявилась у не винесенні індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно до п.18,19,144 Конституції України, безпідставні та необґрунтовані.
Письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядку Закону України «Про звернення громадян», не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.
Письмова відповідь на звернення громадян не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності.
Враховуючи ту обставину, що заява позивача від 08.02.2021 р. за вх.118 була розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», за наслідками розгляду заяви від 08.02.2021 р. за вх.118 відповідь позивачу була надана у повному обсязі на кожну вимогу заявника та у письмовій формі з направленням останній на її адресу засобами поштового зв`язку, і чинним законодавством України не передбачено можливості надання правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно Закону України «Про звернення громадян», тому доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності через не винесення рішення в розумінні п. 18, 19 ч.1 ст. 4 КАС України, безпідставні.
Виходячи з викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, позивачем не доведено порушення відповідачем управлінської функції при розгляді і вирішенні заяви від 08.02.2021 вх.118.
Щодо доводів позивача щодо допущення бездіяльності з боку відповідача, яка виявилась у відмові вжити систему заходів для призначення одноразової допомоги в межах розгляду заяви від 08.02.2021р. № 118, суд зазначає наступне.
У спірних правовідносинах відповідач розглянув заяву позивача від 08.02.2021 р. за вх.118 в порядку Закону України «Про звернення громадян» та повідомив позивача про прийняте рішення, надавши відповіді на кожне питання, відповідь позивачу була надана у повному обсязі у письмовій формі з направленням останній на її адресу засобами поштового зв`язку, а тому відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Суд зазначає, що у межах заявленого позову позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність дій, що оскаржуються.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при наданні відповіді на заяву позивача від 08.02.2021 р. вх.118 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 р. звільнено позивача від сплати судового збору у даній справі.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору і відсутні докази понесених витрат відповідачем, у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук