Справа № 640/14836/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування наказу, вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішень та податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування:

- наказу від 07.10.2019 року №1632;

- вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.11.2019 року №Ф-115У;

- рішення від 26.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску;

- рішення від 26.11.2019 року № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»;

- податкового повідомлення-рішення від 26.11.2019 року №;

- податкового повідомлення-рішення від 26.11.2019 року №;

- податкового повідомлення-рішення від 26.11.2019 року №;

- податкового повідомлення-рішення від 26.11.2019 року №;

- податкового повідомлення-рішення від 26.11.2019 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач мав всі передбачені Податковим кодексом України підстави для направлення запиту про надання інформації, ненадання відповіді на яку зумовлює прийняття рішення про проведення перевірки шляхом видачі наказу. Крім того, суд зазначив, що запит про надання інформації надсилався Позивачу на податкову адресу, відмінну від адреси державної реєстрації, а відтак доводи про необізнаність направлення запиту і наказу, який до того ж було вручено Позивачу, є безпідставними. Окремо суд наголосив, що оскільки підставою для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 визначено лише протиправність проведення перевірки, то усі спірні індивідуальні акти задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, судом не враховано, що АДРЕСА_1 , куди направлялися запит про надання інформації та наказ про проведення перевірки, не є податковою адресою ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про направлення таких документів на неналежну адресу та недотримання ГУ ДПС у м. Києві процедури їх вручення, що нівелює будь-які результати проведеної перевірки, по-друге, згідно численної практики Верховного Суду повернення конверту за закінченням терміну зберігання не свідчить про відмову особи в його отриманні, по-третє, суд залишив поза увагою, що перевірка проведена безпідставно, оскільки допустимий ліміт платника єдиного податку 2 групи Позивачем перевищено не було, по-четверте, умовна зміна ревізором системи оподаткування без прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку є протиправною, а тому без відповідного рішення донарахування грошових зобов`язань ФОП ОСОБА_1 є безпідставним.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що запит на проведення перевірки направлявся у відповідності до вимог чинного законодавства за наявності на те правових підстав і ненадання відповіді на нього зумовило необхідність проведення перевірки. Окремо наголошує на правомірності всіх спірних індивідуальних актів з огляду на виключення з 01.01.2018 року ФОП ОСОБА_1 з реєстру платників єдиного податку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2021 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що ГУ ДФС у м. Києві на підставі пп. 20.1.2 п. 20.1 ст. 20, п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України направило на адресу ФОП ОСОБА_1 запит від 30.05.2019 року №66281/С/26-15-42-05-28 про надання інформації та її документального підтвердження (т. 1 а.с. 100-101).

Підставою для направлення Позивачу цього запиту слугувало те, що за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, а саме відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб та поданої ФОП ОСОБА_1 податкової декларації за 2017 - 2018 роки встановлено, що сума одержаного доходу від провадження підприємницької діяльності за 2017 рік становить 1 565 876, 00 грн та за 2018 рік - 932 301,80 грн.

Крім того, у запиті зазначено, що відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Також, у запиті контролюючого органу зазначено, що оскільки ФОП ОСОБА_1 реєстраційна заява платника податку на додану вартість до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві не подавалась, вказане свідчить про порушення податкового законодавства.

У зв`язку із викладеним ФОП ОСОБА_1 було запропоновано надати інформацію та її документальне підтвердження (копії документів завірені підписом та печаткою) щодо отримання доходів від здійснення фінансово - господарської діяльності за період 2017 - 2018 роки: книгу обліку доходів та витрат; договори; акти прийому-передачі, рахунки-фактури, накладні; платіжні доручення, виписки банку; форми (стан) розрахунків; інші наявні документи стосовно отриманих доходів та понесених витрат.

Указаний лист, згідно відомостей зазначених на поштовому конверті, повернувся на адресу ГУ ДПС у м. Києві за закінченням встановленого терміну зберігання (т. 1 а.с. 102).

У зв`язку з наведеним 07.10.2019 року ГУ ДПС у м. Києві на підставі пп. пп. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України прийнято наказ №1632 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2017 року по 31.12.2018 року (т. 1 а.с. 103). Копію цього наказу ФОП ОСОБА_1 отримала 15.10.2019 року засобами поштового зв`язку (т. 1 а.с. 104).

На підставі наказу від 07.10.2019 року №1632 працівниками ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , висновки якої зафіксовані в акті від 05.11.2019 року №447/26-15-42-09- (т. 1 а.с. 43-62).

У ході перевірки встановлено порушення Позивачем:

1) підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасне подання декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік;

2) пункту 177.10 статті 177, пунктів 44.1, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, а саме платником податків не надано книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

3) пункту 164.1 статті 164. Пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, а саме занижено суму чистого оподаткованого доходу за 2017 рік на загальну суму 918 590, 85 грн та занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2018 рік на загальну суму - 165 346, 35 грн;

4) підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме за 2018 рік не нараховано та не сплачено військовий збір у розмірі 13 778, 86 грн;

5) пункту 4 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме неподання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з додатком №5 таблиці 1 за 2018 рік до ДПІ у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві з невірними показниками;

6) абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме не визначено суму єдиного внеску, що підлягає сплаті до бюджету за 2018 рік у розмірі 137 602, 08 грн;

7) пункту 183.2 статті 183, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, а саме не визначено суму податкових зобов`язань з ПДВ, що підлягає сплаті на загальну суму 186 460, 36 грн.

На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято 26.11.2019 року:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-115У з єдиного внеску на суму 137 602,08 грн. (т. 1 а.с. 18);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску, яким застосовано штраф у розмірі 13 760,20 грн. (т. 1 а.с. 19-20);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», яким застосовано штраф у розмірі 170,00 грн. (т. 1 а.с. 21-22);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 233 075,45 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 186 460,36 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 46 615,09 грн. (т. 1 а.с. 23-24);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 17 233,57 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 13 778,86 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 3 444,71 грн. (т. 1 а.с. 25-26);

- податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, яким Позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 206 682,94 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням 165 346,35 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 41 336,59 грн. (т. 1 а.с. 27-28);

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №, яким до Позивача застосовано штраф в сумі 510,00 грн. (т. 1 а.с. 29-30);

- податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №, яким до Позивача застосовано штраф у розмірі 170,00 грн. (т. 1 а.с. 31-32).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 20, 42, 73, 78 Податкового кодексу України, а також Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1245 (далі - Порядок №1245), суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки Відповідачем дотримано всі необхідні передумови для призначення і проведення перевірки, у той час як будь-яких обґрунтувань на спростування виявлених у ході контрольного заходу порушень Позивачем не наведено.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Визначення документальної перевірки міститься в абз. 1 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, абзацом четвертим якого передбачено, що Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу (абз. 6 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

78.1.1. отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;

78.1.2. платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Відповідно до п. п. 73.1, 73.2 ст. 73 ПК України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

До інформації, що надається періодично, належить інформація, визначена у підпунктах 72.1.1.1, 72.1.1.2, 72.1.1.3 (в частині обов`язку платника податків надавати розшифровку податкового кредиту та податкових зобов`язань у розрізі контрагентів, передбачених розділом V цього Кодексу), 72.1.1.4, 72.1.2.1, 72.1.2.3, 72.1.2.4, 72.1.2.5, 72.1.2.6 підпункту 72.1.2, підпункті 72.1.5 статті 72 цього Кодексу.

Приписи п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України визначать, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; 2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; 3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків: податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; 5) у разі проведення зустрічної звірки; 6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Порядок отримання інформації контролюючими органами за їх письмовим запитом визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за своїм змістом вимоги до запиту, його оформлення та підстав для його складання і направлення закріплені у п. п. 9, 10, 12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1245.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що законною є перевірка, призначенню якої передує направлення платнику податків запиту, який відповідає встановленим вимогам, та ненадання відповіді на складений у відповідності до вимог ПК України запит контролюючого органу (відповіді на законний запит).

При цьому, запит контролюючого органу про надання відповідної інформації платником податків повинен визначати конкретні підстави, тобто, містити чітко визначені обставини, які свідчать про порушення платником податків вимог податкового законодавства.

Між тим, порушення вимог щодо складання, оформлення, надіслання запиту нівелюють його юридичну значимість та не створюють для платника податків будь-яких правових наслідків для цілей його виконання.

Тобто, платник податків не зобов`язаний виконувати, надавати відповідь на незаконний запит, на запит, який не відповідає встановленим вимогам.

Відсутність одного з обов`язкових елементів, які зумовлюють надання такому запиту юридичної значимості, обов`язковості, відсутність якого у свою чергу звільняє платника від обов`язку надавати відповідь на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.

Аналогічна позиція щодо застосування указаних норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 09.06.2021 року у справі №640/14494/19.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, Відповідачем було складено та направлено Позивачу запит про надання інформації, в якому ГУ ДФС у м. Києві просило ФОП ОСОБА_1 надати інформацію та її документальне підтвердження (копії документів завірені підписом та печаткою) щодо отримання доходів від здійснення фінансово - господарської діяльності за період 2017 - 2018 роки: книгу обліку доходів та витрат; договори; акти прийому-передачі, рахунки-фактури, накладні; платіжні доручення, виписки банку; форми (стан) розрахунків; інші наявні документи стосовно отриманих доходів та понесених витрат.

Підставами для направлення такого запиту контролюючим органом було зазначено п. 73.3 ст. 73 ПК України та те, що за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, а саме відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб та поданої ФОП ОСОБА_1 податкової декларації за 2017 - 2018 роки встановлено, що сума одержаного доходу від провадження підприємницької діяльності за 2017 рік становить 1 565 876, 00 грн та за 2018 рік - 932 301,80 грн.

Крім того, у запиті підкреслено, що відповідно до п. 181.1 ст. 181 Податкового кодексу України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Отже, зі змісту вказаного запиту вбачається, що він складений у зв`язку з встановленими за результатами аналізу податкової інформації відомостями щодо перевищення Позивачем у 2017 році суми одержаного доходу від провадження підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування та неподання реєстраційної заяви платника податку на додану вартість, що узгоджується з приписами п. 73.3 ст. 73 ПК України. Викладеним, на переконання судової колегії, спростовується посилання Апелянта на те, що у запитах не зазначено посилання на факти виявлених порушень, для з`ясування яких необхідно подати документи.

Водночас, як було встановлено раніше, пояснень та їх документальних підтверджень на складений у відповідності до вимог чинного законодавства запит контролюючого органу платником податків надано не було, що і стало підставою для призначення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі пп. пп. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Щодо доводів Апелянта про те, що у контролюючого органу була відсутня інформація щодо порушення платником податку законодавства, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Запит контролюючого органу про надання платниками податків податкової інформації надсилається у випадку обґрунтованого сумніву (підтвердженого отриманою у встановленому законом порядку інформацією) податкового органу щодо дотримання платником податку вимог законодавства та з метою надання можливості платникам податків усунути такі сумніви поясненнями та документами, які підтверджують такі пояснення, для спростування висновків податкового органу про ймовірні порушення. У випадку ненадання відповіді та запитуваної інформації на запит контролюючого органу, що оформлений у відповідності до норм Податкового кодексу України, у податкового органу відсутня можливість перевірити отриману інформацію про можливі порушення платниками податків податкового законодавства, наслідком чого є призначення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку.

Таким чином, наявність у контролюючого органу податкової інформації, що вказує про ймовірні порушення Позивачем вимог податкового законодавства, не свідчить беззаперечно про те, що такі порушення мають місце. Задля можливості спростувати таку інформацію і направляється запит податкового органу.

Посилання платника податків на окремі дефекти запиту про надання інформації не впливають на його обов`язок надати всю необхідну інформацію за запитом, оскільки відсутність або неповнота посилань на конкретні джерела отримання податкової інформації не повинні розглядатися як підстава для визнання запиту таким, що не відповідає вимогам п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, та, як наслідок, бути підставою для визнання наказу про проведення податкової перевірки протиправним.

Аналогічна правова позиція щодо застосування даних норм права викладена, зокрема, у постановах Верхового Суду від 28.02.2019 року у справі № 820/4437/18 та № 820/437/18.

Посилання ФОП ОСОБА_1 на те, що остання не отримувала запит про надання інформації та її документального підтвердження з огляду на те, що його не було направлено на адресу державної реєстрації фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2 , а на адресу: АДРЕСА_1 , колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Тобто, платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду, що знайшла своє відображення, зокрема, у постановах від 12.08.2020 року у справі №160/2116/19, від 06.08.2019 року у справі №520/8681/18 та від 21.10.2020 року у справі № 200/14942/18-а.

Як було встановлено раніше, запит від 30.05.2019 року №66281/С/26-15-42-05-28 направлявся ГУ ДФС у м. Києві на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , однак повернувся у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання (т. 1 а.с. 15). Саме указана є податковою адресою Позивача, що підтверджується як відомостями акту перевірки (пп. 1.3.2; т. 1 а.с. 44), так і даними уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи за І квартал 2018 року, згідно якої станом на 04.06.2019 року ФОП ОСОБА_1 самостійно визначає таку податкову адресу (т. 1 а.с. 112-114). Крім іншого, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які є загальнодоступними за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 було взято на облік у ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДПС у м. Києві 26.01.2020 року.

Викладене, з урахуванням наведених вище норм, свідчить про те, що запит про надання інформації та її документального підтвердження направлявся контролюючим органом на податкову адресу платника податків ( АДРЕСА_1 ) та у розумінні положень Податкового кодексу України був вручений ФОП ОСОБА_1 належним чином.

Аналогічна позиція щодо належності вручення рішень податкових органів висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 20.10.2020 року у справі № 140/30/20.

Посилання Позивача на правові позиції Верховного Суду у справах №0818/9696/2012, №127/2871/16-ц, №617/1674/13-ц, за якими повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду касаційної інстанції у цих справах ґрунтуються на відповідному процесуальному законі та стосуються повідомлення осіб про розгляд справи. Натомість позиція Верховного Суду щодо вручення документів за податковою адресою платника і правових наслідків їх невручення є відмінною і саме вона підлягає врахуванню при вирішенні цього спору.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

При цьому, за правилами п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, умовою початку проведення позапланової невиїзної документальної перевірки є вручення платнику податків копії наказу про її проведення із зазначенням дати початку та місця здійснення останньої.

Матеріали справи свідчать, що наказ від 07.10.2019 року №1632 (т. 1 а.с. 16), яким визначено, що невиїзну документальну позапланову перевірку буде проведено з 23.10.2019 року по дату звершення тривалістю 5 робочих днів, було направлено ГУ ДФС у м. Києві на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 09.10.2019 року та отримано останньою особисто 15.10.2019 року (т. 1 а.с. 17), тобто завчасно до початку проведення контролюючого заходу.

Таким чином, враховуючи викладене, зважаючи на встановлення існування правових підстав для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 згідно пп. пп. 78.1.1, 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а також враховуючи, що єдиною підставою вважати оскаржуваний наказ протиправним є посилання на невідповідність закону інформаційного запиту, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування наказу, оскільки останній, як було встановлено раніше, був прийнятий у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Крім іншого, судова колегія звертає увагу, що за правилами ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом (п. 86.1).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Акт (довідка) документальної невиїзної перевірки не пізніше наступного робочого дня після його реєстрації вручається особисто платнику податків чи його представникам або надсилається у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. У разі відмови платника податків або його представників від підписання акта (довідки) перевірки посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Відмова платника податків або його представників від підписання акта перевірки не звільняє такого платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання. Заперечення по акту перевірки розглядаються у порядку і строки, передбачені пунктом 86.7 цієї статті. Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті (п. 86.4).

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення (п. 86.7).

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків (п. 86.8).

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що будь-яких доводів та аргументів щодо протиправності оскаржуваних індивідуальних актів окрім необхідності їх скасування з підстав порушення ГУ ДПС у м. Києві порядку проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 до суду першої інстанції не Позивачем не заявлялося, відповідні доводи останнього спростовані матеріалами справи, а в силу приписів ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позиції Окружного адміністративного суду міста Києва щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог з підстав, що були визначені у позовній заяві.

При цьому колегією суддів відхиляються посилання Апелянта на позиції, викладені у рішеннях Вищого адміністративного суду України у справах №К/800/36639/16 та №К/9901/5215/17, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. А постанова Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №813/1465/17 не є релевантною до спірних правовідносин, позаяк стосується висновків щодо правомірності прийняття рішень про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 07» липня 2021 року.