Справа № 380/3789/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3789/21 пров. № А/857/9221/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року про повернення позовної заяви (головуючий суддя Качур Р.П., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення на його користь середнього заробітку в сумі 63763,20 грн за затримку розрахунку при звільненні зі служби за період з 12.08.2020 по 08.02.2021, виплати індексації грошового забезпечення за період з 08.11.2016 по 01.12.2018.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з підстав передбачених ст. 169 КАС України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу, з підстав передбачених п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає її незаконною та винесеною з порушенням чинного законодавства, просив скасувати ухвалу суду і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд помилково посилається на положення ч. 5 ст. 122 КАС України, в якій зазначено, що звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, оскільки він не звертається до суду із позовом, пов`язаним з проходженням і звільненням з публічної служби, а з пов`язаним із несвоєчасним розрахунком з ним при звільненні на підставі статтей 116, 117 КЗпП України. Тобто, в даному випадку слід застосовувати норму ст. 233 КЗпП України, як загальну норму, і відповідно, оскільки розрахунок відповідачем із ним було здійснено 08 лютого 2021 року, а до суду він звернувся із позовом 18 березня 2021 року, відповідно ним не було пропущено тримісячний строк звернення з таким позовом до суду.

Крім того зазначає, що згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 10.10.2019 у справі № 522/13736 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду є спеціальним видом відповідальності роботодавця, в даному випадку Військової частини НОМЕР_1 , за порушення трудових прав працівника, в даному випадку - колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , отже строк пред`явлення до суду таких позовних вимог обмежується трьома місяцями з дня виплати йому сум, згідно рішення суду. Отже, оскільки остаточний розрахунок з ним здійснено 08 лютого 2021 року, відповідно він повинен був звернутися до суду з таким адміністративним позовом до 08 травня 2021 року включно.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 березня 2021 року залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду із наданням на доказів поважності причин пропуску строку та оригіналу документа про сплату судового збору у сумі 908,00 грн.

12.04.2021 на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23.03.2021, позивачем подано заяву до якої долучено квитанцію про сплату судового збору. Щодо строку звернення до суду із цим позовом зазначив, що в позовній заяві ним не ставиться питання щодо прийняття його на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби. Про порушення своїх прав він дізнався 08.02.2021 (день виплати індексації грошового забезпечення) та з адміністративним позовом до суду він звернувся 18.03.2021, тобто в межах тримісячного строку, встановленого статтями 116, 117 Кодексу законів про працю України. Відтак вважав, що строк звернення до суду із цим позовом ним не пропущено. Ураховуючи викладене, просив відкрити провадження у справі.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції вірно врахував, що в силу вимог ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України слідує, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У контексті наведеного слід вважати, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.06.2019 у справі № 813/2078/16.

Судом також враховано, що у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні правовідносини склалися з приводу стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до статей 116, 117 КЗпП України у зв`язку з невиплатою позивачу у день звільнення індексації грошового забезпечення.

Таким чином, цей спір є публічно-правовим спором, пов`язаним з проходженням і звільненням з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Установлений в частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору.

Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначено статтею 122 КАС України, частиною п`ятою якої передбачено місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Як вірно зазначено судом, усталеною є позиція Верховного Суду щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин, щодо яких виник спір.

Отже, з огляду на те, що строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, як і в межах цієї справи, охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини першої статті 233 КЗпП України.

При вирішення вказаного питання суд також враховував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 у справі № 240/532/20 та у постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 1.380.2019.004750.

З матеріалів позовної заяви слідує, що остаточний розрахунок з позивачем здійснено 08.02.2021.

Як встановлено судом з долучених до заяви про поновлення строку звернення до суду документів, позивач не заперечує факту того, що днем, коли він дізнався про порушення своїх прав у спірних правовідносинах є 08.02.2021.

Отже, перебіг строку звернення до суду з цим позовом розпочався 09.02.2021 (наступний день за днем остаточного розрахунку) та сплив 09.03.2021. Оскільки позивач звернувся до суду із цим позовом 18.03.2021, то ним пропущено місячний строк звернення до суду із цим позовом.

Відтак вірним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем у надісланій заяві не вказано жодних причин поважності пропуску строку звернення до суду із цим позовом, відтак позовна заява підлягає поверненню.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року про повернення позовної заяви по справі № 380/3789/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін