Справа № 199/2075/21
Суддя: Авраменко А. М.
Дата ухвалення: 2021-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/2075/21
(2-а/199/36/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

11.06.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №4 роти №1 УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції Ковалєрєнко Юрія Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання дій інспектора протиправними, постанови про накладення адміністративного нечинною та її скасування, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2021 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 02 березня 2021 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності із накладенням штрафу в розмірі 170 гривень за ст.121 ч.6 КАС України постановою відповідача від тієї ж дати про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАН №3857682, в якій вказано, що позивач в порушення вимог п.2.9 «в» Правил дорожнього руху, ДСТУ 4278-2004 керував транспортним засобом без переднього номерного знаку. Позивач вважає вказану постанову відповідача і його дії незаконними та необ`єктивними, просить визнати дії відповідача протиправними, постанову нечинною та скасувати її, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги позивач мотивує тим, що заводом виробником його автомобіля не передбачено кріплення державного номерного знаку на його передній частині, тому цей знак знаходився під лобовим склом, про що відповідач повідомив відповідачу. Крім того, ДСТУ 4278-2004 та п.2.9 «в» Правил дорожнього руху не передбачають, де саме повинен бути розміщений державний номерний знак на транспортному засобі. Послався позивач і на те, що відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження обставин адміністративного правопорушення, а також відповідач не надав позивачу можливості скористатись правовою допомогою, про що позивач просив відповідача ще в процесі розгляду останнім справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2021 року адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с.15).

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суд відзив на позов, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача, а у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з тих підстав, що оскаржувана постанова за змістом та формою, порядком її винесення є законною та обґрунтованою, порушень права на захист позивача не відбулось, а також вказав на неналежність позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними, а постанови нечинною.

Третя особа в судове засідання також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмові пояснення, в яких просила здійснити розгляд справи за відсутності представник третьої особи та відмовити у задоволенні позову з тих же підстав, що вказані відповідачем у його відзиві, який за змістом повністю ідентичний поясненням третьої особи.

За викладених обставин суд у відповідності до ст.ст.194, 205 КАС України приходить до висновку про можливість проведення судового засідання та розгляду справи за відсутності відповідача і третьої особи на підставі наявних матеріалів справи.

Вислухавши позивача та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2021 року о 15 годині 47 хвилин ОСОБА_1 керував автомобілем «Lexus GX460» д.н.з. НОМЕР_1 по пр. Олександра Поля, 22 в м. Дніпро без встановленого на вказаному автомобілі переднього номерного знаку, який відсутній і під лобовим склом автомобіля. Викладене підтверджується роздрукованими фотокартками передньої частини автомобіля позивача, наданими суду як представником третьої особи разом із письмовими поясненнями, так і самим позивачем разом із заявою від 09 червня 2021 року.

За викладених обставин позивача було зупинено відповідачем, яким на місці винесено оскаржувану позивачем постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН №3857682 від 02 березня 2021 року. Даною постановою діяння позивача інспектором поліції визначено як порушення вимог ДСТУ 4278:2004 та кваліфіковано за ст.121 ч.6 КУпАП як адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача спірною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень. (а.с.6)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Правил дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила), КАС України, КУпАП, Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про дорожній рух».

Так, відповідно до п.1.3 Правил учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Аналогічні положенням містить ст.14 ч.5 Закону України «Про дорожній рух»

Пунктом 2.9 «в» розділу 2 Правил визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Пунктом 3 ДСТУ 4278:2004 визначено, що на легковому автотранспорті кількість номерних знаків становить два знаки, які треба встановлювати по осі симетрії автомобіля.

Відповідно до п.4 ДСТУ 4278:2019, який набрав чинності з 16 березня 2020 року (наказ ДП «УкрНДНЦ» №465 від 21 грудня 2019 року), кількість знаків на автомобілях має бути два знаки, які треба встановлювати лише в передбачених за конструкцією місцях, зазначених виробником.

Пунктом 1.9 розділу 1 Правил передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормою ст.121 ч.6 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

За змістом ст.ст.222, 254, 258, 283 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.121 ч.6 КУпАП, розглядаються органами Національної поліції із винесенням за результатами такого розгляду постанов без попереднього складення протоколу про адміністративне правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Нормою ст.288 ч.1 п.3 КУпАП передбачена можливість оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в тому числі в районний в місті суд, в порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Положеннями ст.286 ч.2 КАС України передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст.20 ч.1 п.1 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.4 КАС України, ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ст.222 КУпАП суб`єктами владних повноважень є працівники/посадові особи органів і підрозділів Національної поліції.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст.ст.279-1-279-4 КУпАП.

Нормою ст.286 ч.3 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених положень законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ст.ст.9-12, 121, 245, 251, 280 КУпАП необхідною і обов`язковою умовою для визнання особи винною у вчиненні певного адміністративного правопорушення, зокрема передбаченого ст.121 ч.6 КУпАП, а отже і притягнення такої особи до адміністративної відповідальності із накладенням відповідного адміністративного стягнення, є встановлення події інкримінованого адміністративного правопорушення, а при її наявності всіх обов`язкових ознак його складу. Останнє означає доведення належними, допустимими, достовірними, дійсними та достатніми доказами наявності в діянні цієї особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всіх обов`язкових ознак складу саме даного адміністративного правопорушення, до яких належить об`єкт правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторони, а також суб`єкт правопорушення. Спростовуючи наявність в діянні ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 ч.6 КУпАП, позивач посилається наявність у нього двох номерних знаків, один з яких встановлений на задній частині його автомобіля, а другий, через відсутність передбаченого заводом виробником місця кріплення спереду, знаходився під лобовим склом авто. Разом з тим, відповідно до роздрукованих фотокарток передньої частини автомобіля позивача, наданих як самим позивачем, такі і третьою особою у справі, на автомобілі позивача дійсно відсутній передній номерний знак, якого немає і під лобовим склом. Докази, що виробником автомобіля не передбачено кріплення знаку спереду, позивачем не подано. Відтак, наведені в спірній постанові відповідача фактичні обставини щодо керуванням позивачем автомобілем без переднього номерного знаку підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, і не спростовані позивачем. Таким чином, в суду немає підстав вважати відсутньою в діянні позивача будь-якої із ознак складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, зокрема об`єктивної сторони. Крім того, не може вважатись належним виконанням позивачем вимог чинних ДСТУ 4278:2019 та п.2.9 «в» розділу 2 Правил керування транспортним засобом із номерним знаком під лобовим склом, оскільки таке місце його розташування, вочевидь, не є і не може бути місцем, передбаченим для кріплення номерного знаку виробником автомобіля. За таким обставин позовні вимоги суд вважає необґрунтованими і недоведеними, а отже такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд також виходить із того, що за змістом норм ст.ст.4, 46, 48, 286 КАС України, ст.80 ЦК України, ст.ст.121, 222, 283, 288 КУпАП, положень п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16 вересня 2015 року №730, п.п.1, 9 Положення «Про Департамент патрульної поліції», наказу Департаменту патрульної поліції від 17 січня 2016 року №38 належним відповідачем у справах з оскарження до суду постанови про притягнення фізичної особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 квітня 2020 року по справі №181/581/17, від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17. Таким належним відповідачем у спірних правовідносинах по даній адміністративній справі є лише Департамент патрульної поліції Національної поліції України, питання про залучення якого в якості співвідповідача або про заміну на якого фактично зазначеного позивачем у позові неналежного відповідача інспектора батальйону №4 роти №1 УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції Ковалєрєнка Ю.В. позивачем перед судом не порушувалось. Суд же у відповідності до ст.48 КАС України не має повноважень із самостійного визначення суб`єктного складу сторін по справі. Відтак, позовні вимоги, заявлені позивачем, задоволенню не підлягають, як такі, що пред`явлені до неналежного відповідача.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними, а спірної постанови нечинною також і з тих підстав, що наслідки розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а отже і можливі рішення суду та способи захисту, які підлягають застосуванню, чітко та вичерпно визначено нормою ст.286 ч.3 КАС України, яка є спеціальною нормою відносно ст.5 КАС України, а отже саме вона підлягає застосуванню. Такою нормою не передбачено можливості визнання судом нечинною оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення, а дій інспектора патрульної поліції протиправними.

Враховуючи результат розгляду справи з огляду на положення ст.ст.132, 139 КАС України, суд приходить до висновку, що судові витрати позивача у вигляді сплаченого ним при зверненні до суду судового збору відшкодуванню йому не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись п.п.1.3, 1.9 розділу 1, п.2.9 «в» розділу 2 Правил, п.4 ДСТУ 4278:2019, ст.ст.9, 122, 222, 245, 251, 254, 258, 280, 283, 288 КУпАП, ст.ст.2, 4, 7, 9, 19, 20, 72-78, 94, 132, 134, 139, 194, 205, 229, 241-246, 250, 255, 257, 268, 271, 272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора батальйону №4 роти №1 УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції Ковалєрєнко Юрія Вікторовича, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про визнання дій інспектора протиправними, постанови про накладення адміністративного нечинною та її скасування, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанову серії ЕАН №3857682 від 02 березня 2021 року інспектора батальйону №4 роти №1 УПП в Дніпропетровській області молодшого лейтенанта поліції Ковалєрєнко Юрія Вікторовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення суду складено 16 червня 2021 року.

Суддя А.М. Авраменко