Справа № 360/213/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року справа №360/213/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М.,

секретар судового засідання - Мирошниченко О.Л.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Самарського В.В.,

представника відповідача - Власова М.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Самарського Валерія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року у справі № 360/213/21(головуючий І інстанції Свергун І.О., повний текст складений у м. Сєвєродонецьку Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника апарату № 152-к від 17.12.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігань та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 18.12.2020 року;

- зобов`язати прийняти рішення щодо поновлення ОСОБА_1 на державній службі на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігань та виявлення корупції апарату Луганської обласної державної адміністрації з 18.12.2020 року, а також здійснити всі необхідні заходи та поновити порушене право ОСОБА_1 на продовження державної служби шляхом переведення на вакантні станом на 18.12.2020 року посади у організаційний відділ апарату облдержадміністрації або відділ взаємодії з правоохоронними органами та цивільно-військового співробітництва апарату Луганської обласної державної адміністрації, з урахуванням його переважного права на залишення на роботі, а у разі неможливості поновлення на вищевказаній посаді - зобов`язати призначити на рівнозначну посаду головного спеціаліста категорії «В» Луганської обласної державної адміністрації, в тому числі його структурного підрозділу з 18.12.2020 року;

- стягнути грошове забезпечення - середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку середнього заробітку за один робочий день 1131,67 грн. з 18.12.2020 року по час ухвалення рішення у справі з відповідними відрахуваннями установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року у задоволені позову - відмовлено (а.с. 147-153).

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове про задоволення позову через порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає протиправним спірний наказ про звільнення позивача, оскільки відстунє скорочення посади позивача в загальній структурі Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації. Апелянт зазначив, що позивач має право на переведення до новоствореного відділу, враховуючи виявлене останнім бажання. Відповідачем порушений порядок оформлення звільнення, оскільки в наказі про звільнення відсутнє посилання на статтю КЗпП України. Апелянт посилався на застосування до спірних відносин висновків Верховного суду в постанові від 28.03.2018 року у справі № 522/5656/16-ц. Вважає хибним застосування судом висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 20 травня 2020 року у справі № 580/2623/19.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач проходив державну службу в Луганській обласній державній адміністрації на посаді головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації (а.с. 14-17).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 07.09.2020 року № 589 внесені зміни до структури облдержадміністрації (шляхом викладення у новій редакції) та запроваджено їх з 16.11.2020 року (пункт 11), згідно яких зобов`язано:

- створити із 16.11.2020 року відділ з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації як самостійний структурний підрозділ облдержадміністрації зі статусом юридичної особи публічного права (пункт 2);

- передати від відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації відділу з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації повноваження у сфері запобіганні та виявлення корупції (пункт 3);

- перейменувати із 16.11.2020 року структурний підрозділ апарату обласної держадміністрації - відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції у відділ взаємодії з правоохоронними органами та цивільно-військового співробітництва (пункт 4);

- керівнику апарату облдержадміністрації з урахуванням передачі відділу з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації функцій із запобігання та виявлення корупції здійснити в установленому законодавством порядку організаційно-правові заходи щодо: попередження в установленому порядку відповідних працівників відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату; внесення змін до положення про відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату, посадових інструкцій їх працівників; надання на затвердження штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації на 2020 рік з урахуванням змін до структури облдержадміністрації; підготовки Положення про відділ з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації, посадової інструкції його керівника, проекту штатного розпису (пункт 12) (а.с. 93-100).

12 жовтня 2020 року керівником апарату Луганської обласної державної адміністрації письмово попереджено позивача про наступне звільнення 15 листопада 2020 року з посади головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку зі змінами у структурі апарату облдержадміністрації, внесеними розпорядженням голови облдержадміністрації від 07.09.2020 року № 589, а саме: утворенням відділу з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації та передачею повноважень у сфері запобігання та виявлення корупції від відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації до новоутвореного структурного підрозділу, на підставі затвердженого головою облдержадміністрації 02.10.2020 року Переліку змін № 11 до штатного розпису облдержадміністрації на 2020 рік з 16.11.2020 року. З цим попередженням позивач ознайомлений без зауважень та отримав його примірник 12.10.2020 року (а.с. 18).

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 13.11.2020 року № 785 внесено зміни до розпорядження від 07.09.2020 року № 589, згідно яких викладено у новій редакції структуру облдержадміністрації з 16.11.2020 року та з 14.12.2020 року у пунктах 2, 4 дату «16.11.2020» замінити датою «14.12.2020» (підпункт 3 пункту 1); пункт 11 після дати «16.11.2020» доповнити словами та датою «та 14.12.2020 відповідно», виклавши додатки у новій редакції, що додається (підпункт 7 пункту 1) (а.с. 101-102).

В.о. голови облдержадміністрації 13.11.2020 року затверджено перелік змін № 15 до штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації на 2020 рік з 14.12.2020 року, згідно з якими виключено зі штатного розпису відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації з кількістю штатних посад 7 од. та одночасно введено до штатного розпису відділ взаємодії з правоохоронними органами та цивільно-військового співробітництва апарату облдержадміністрації з кількістю штатних посад 7 од. та фактичним скороченням посад головних спеціалістів у кількості 2 од., одну з яких обіймав позивач, а також введенням посад провідних консультантів у кількості 2 од. (а.с. 111-112).

У зв`язку з перебуванням позивача на лікарняному з 09.11.2020 року по 18.11.2020 року останній 13.11.2020 року поштою отримав письмове попередження про наступне звільнення з посади 13.12.2020 року на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку із змінами у структурі апарату облдержадміністрації, внесеними розпорядженням від 07.09.2020 року № 589 (зі змінами, внесеними відповідно до розпорядження від 13.11.2020 року № 785), а саме: утворенням із 14.12.2020 року відділу з питань запобігання та виявлення корупції облдержадміністрації та передачею повноважень у сфері запобігання та виявлення корупції від відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації до новоутвореного структурного підрозділу (а.с. 19).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16.12.2020 року внесено запис про реєстрацію юридичної особи відділу з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації.

11.12.2020 року позивач звернувся до керівника апарату облдержадміністрації з заявою, в якій просив призначити його шляхом переведення на посаду головного спеціаліста організаційного відділу апарату облдержадміністрації або призначити його на іншу рівнозначну вакантну посаду в апараті облдержадміністрації (а.с. 31).

Листом від 17.12.2020 року № 312 відповідач повідомив, що головою обласної державної адміністрації - керівником обласної військово-цивільної адміністрації із 14.12.2020 року внесено зміни до структури облдержадміністрації, зокрема, в частині створення відділу з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації. Повноваження з питань запобігання та виявлення корупції апаратом облдержадміністрації більше не здійснюються. Керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). Роз`яснено, що в разі оголошення добору на посаду головного спеціаліста організаційного відділу апарату облдержадміністрації позивач може взяти у ньому участь (а.с. 32).

17.12.2020 року позивач звернувся з заявою до начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції облдержадміністрації, в якій просив, приймаючи до уваги його фаховий досвід роботи в облдержадміністрації з 2016 року по теперішній час за напрямком антикорупційного законодавства, розглянути питання щодо призначення його на посаду до відділу запобігання та виявлення корупції облдержадміністрації шляхом переведення з апарату облдержадміністрації (а.с. 35).

Відповіді відділу з питань запобігання та виявлення корупції облдержадміністрації на вказане звернення матеріали справи не містять.

Наказом керівника апарату облдержадміністрації від 17.12.2020 року № 152-к позивача звільнено з посади головного спеціаліста відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації 18 грудня 2020 року у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису без скорочення чисельності або штату державних службовців (а.с. 20).

Згідно з довідкою щодо нарахованої заробітної плати від 04.02.2021 року № 49 заробітна плата позивача за період жовтень-листопад 20202 року склала 75951,19 грн (а.с. 113).

Згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

За рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа № 1-7/99) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон України від 9 квітня 1999 року № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон № 586-XIV) згідно з преамбулою відповідно до Конституції України визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 1 Закону № 586-XIV виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою (частина третя статті 1 Закону № 586-XIV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 586-XIV місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 5 Закону № 586-XIV склад місцевих державних адміністрацій формують голови місцевих державних адміністрацій. У межах бюджетних асигнувань, виділених на утримання відповідних місцевих державних адміністрацій, а також з урахуванням вимог статті 18 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», їх голови визначають структуру місцевих державних адміністрацій.

За змістом ч. 1 статті 6 Закону № 586-XIV на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов`язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами (частина друга статті 6 Закону № 586-XIV).

Згідно ч. 1 статті 44 Закону № 586-XIV для правового, організаційного, матеріально-технічного та іншого забезпечення діяльності місцевої державної адміністрації, підготовки аналітичних, інформаційних та інших матеріалів, систематичної перевірки виконання актів законодавства та розпоряджень місцевої державної адміністрації, подання методичної та іншої практичної допомоги місцевим державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування головою місцевої державної адміністрації утворюється апарат місцевої державної адміністрації в межах виділених бюджетних коштів.

За змістом ч. 5 статті 44 Закону № 586-XIV голова місцевої державної адміністрації затверджує положення та визначає структуру апарату.

Отже, до дискреційних повноважень голови місцевої державної адміністрації належать прийняття рішень щодо затвердження структури апарата місцевих державних адміністрацій, загальної чисельності та штату апарату місцевих державних адміністрацій, а також внесення змін до цих рішень.

За загальним правилом власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган сам вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, якщо інше не встановлено обов`язковим для нього нормативно-правовим актом. Питання про доцільність скорочення посад, чисельності працівників, структури підприємства, установи, організації судом не обговорюється, оскільки це було б втручанням у діяльність такого підприємства, установи, організації.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 20 травня 2020 року у справі № 580/2623/19.

Згідно ч. 1 статті 5 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII) правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

За змістом ч.ч. 2, 3 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно ч. 1 статті 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина друга статті 1 Закону № 889-VIII).

Згідно ч. 1 статті 2 Закону № 889-VIII керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі (пункт 3); посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону (пункт 4); суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади (пункт 7).

Пункт 4 частини першої статті 83 Закону № 889-VIII серед підстав для припинення державної служби визначає припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення (статті 87, 87-1 цього Закону).

Згідно п. 1 ч. 1 статті 87 Закону № 889-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення за рішенням суб`єкта призначення може бути призначений на рівнозначну або нижчу посаду державної служби, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу (частина третя статті 87 Закону № 889-VIII).

Посилання позивача на те, що в загальній структурі відповідача було відсутнє реальне скорочення посади позивача є хибними, оскільки розпорядженням голови обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 07.09.2020 року № 589 внесено зміни до структури облдержадміністрації (шляхом викладення у новій редакції), згідно з якими зобов`язано, зокрема: створити із 16.11.2020 року відділ з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації як самостійний структурний підрозділ облдержадміністрації зі статусом юридичної особи публічного права; передати від відділу взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації відділу з питань запобігання та виявлення корупції Луганської обласної державної адміністрації повноваження у сфері запобіганні та виявлення корупції; перейменувати із 16.11.2020 року структурний підрозділ апарату обласної держадміністрації - відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції у відділ взаємодії з правоохоронними органами та цивільно-військового співробітництва. 13.11.2020 року затверджено Перелік змін № 15 до штатного розпису Луганської обласної державної адміністрації на 2020 рік з 14.12.2020 року, згідно з якими виключено зі штатного розпису відділ взаємодії з правоохоронними органами, оборонної роботи, з питань запобігання та виявлення корупції апарату облдержадміністрації з кількістю штатних посад 7 од. та одночасно введено до штатного розпису відділ взаємодії з правоохоронними органами та цивільно-військового співробітництва апарату облдержадміністрації з кількістю штатних посад 7 од. та фактичним скороченням посад головних спеціалістів у кількості 2 од., а також введенням посад провідних консультантів у кількості 2 од., які не відносяться до державної служби.

Отже, скорочено дві посади державної служби, одну з яких займав позивач.

Доводи позивача про те, що відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України не було запропоновано йому іншої вакантної посади є безпідставними, оскільки статті 83, 87 Закону № 889-VIII зазнали змін у зв`язку з прийняттям Верховною Радою України Законів від 19.09.2019 року № 117-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо перезавантаження влади» (далі - Закон № 117-IX), який набрав чинності 25.09.2019, та від 14.01.2020 року № 440-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи», який набрав чинності з 13.02.2020 року.

З системного аналізу доповнень та змін до статті 87 Закону № 889-VIII слідує, що вони суттєво змінили порядок звільнення особи за ініціативою суб`єкта призначення, зокрема, з підстав реорганізації державного органу, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби, зміни структури або штатного розпису державного органу - в сторону звуження гарантій державного службовця на продовження служби.

Скасований обов`язок суб`єкта призначення пропонувати працівнику іншу рівноцінну посаду державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншу роботу (посади державної служби) у цьому державному органі, а також виключене положення пункту 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, яке передбачало, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Відповідні зміни були внесені і до КЗпП України Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» 12 грудня 2019 року № 378-IX, що набрав чинність 02.02.2020 року.

Статтю 49-2 КЗпП України, яка регулює порядок вивільнення працівників, після частини п`ятої доповнено новою частиною такого змісту: «Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень».

З системного аналізу доповнень та змін до ст. 49-2 КЗпП України слідує, що такі зміни суттєво змінили порядок звільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу» за ініціативою суб`єкта призначення на підставі пункту 1 частини першої статті 40, а саме: до державних службовців не застосовуються положення частини другої статті 40 КЗпП України «Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу» та положення частини другої статті 49-2 КЗпП України «При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством».

Таким чином, наявність чи відсутність вакантних посад або зміни штатної чисельності в державному органі на час виникнення спірних правовідносин не мали правового значення, оскільки з 13.02.2020 року та на час винесення спірного наказу про звільнення позивача відсутній обов`язок керівника, суб`єкта призначення пропонувати будь-які посади державному службовцю, як відсутній і обов`язок щодо його працевлаштування. Правомірними підставами для припинення державної служби та звільнення державного службовця за ініціативою суб`єкта призначення на день звільнення позивача відповідно до статті 87 Закону № 889-VIII були: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Тобто за наявності будь-якої з цих обставин у керівника, суб`єкта призначення виникає право звільнити державного службовця, і в тому числі це право не поставлено в залежність від того, чи відбувається реальне зменшення чисельності або штату державних службовців.

Посада, яку займав позивач, скорочена, що є правомірною підставою для його звільнення в силу положень статті 87 Закону № 889-VІІІ.

Відповідач дотримався установленого статтею 87 Закону № 889-VІІІ порядку звільнення державних службовців, зокрема, завчасно попередив позивача про наступне вивільнення.

Щодо доводів позивача про відсутність посилання в спірному наказі на статтю КЗпП України, як самостійну підставу для скасування наказу, суд зазначає, що підставою для звільнення позивача є пункт 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», тому посилання на КЗпП України не вимагається.

Доводи позивача про те, що у подальшому до статті 87 Закону № 889-VІІІ було внесено зміни та повернуто обов`язок суб`єкта призначення або керівника державної служби запропонувати державному службовцю іншу посаду, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги, з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби» від 23.02.2021 № 1285-IX частину третю статті 87 Закону № 889-VІІІ викладено в такій редакції: «3. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду».

Зазначений Закон набрав чинності 06.03.2021 року.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа № 1-7/99) наголосив, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи зазначене, суд першої інстацнії дійшов вірного висновку, що положення частини третьої статті 87 Закону № 889-VІІІ в редакції зі змінами, внесеними Законом від 23.02.2021 № 1285-IX, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Таким чином, спірний наказ принято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини у справі, рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Самарського Валерія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 8 квітня 2021 року у справі № 360/213/21за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу- залишити без змін.

Повний текст постанови складений 7 липня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г.Казначеєв

Г.М. Міронова