Справа № 580/3693/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року справа № 580/3693/21

10 годин 05 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/3693/21

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач, представник позивача - не прибули]

до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (вул. Остафія Дашковича, 42, м.Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача - не прибув]

про визнання протиправною відмови у наданні публічної інформації та зобов`язання вчинити дії, прийнято рішення.

07.06.2021 вх.20367/21 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради, просить:

визнати протиправною відмову комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради у наданні публічної інформації, викладену у запиті від 22.01.2021 № 1 ОСОБА_1 про отримання публічної інформації;

зобов`язати комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надати ОСОБА_1 скан-копію штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме: тієї його частини, у якій міститься інформація про керівника КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» та усіх його заступників (у разі їх наявності);

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради сплачений ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, що була надана ОСОБА_1 відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 14.05.2021 № 14/05/21-1, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 18.05.2021 та квитанцією від 18.05.2021 № 0.0..1.

Ухвалою від 08.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 06.07.2021.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що 22.01.2021 позивач відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939), звернувся до комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради засобами поштового зв`язку із запитом від 22.01.2021 № 1 про отримання публічної інформації, просив відповідача у строк не пізніше п`яти робочих днів з моменту отримання запиту направити на електронну адресу позивача скан-копії документів, а саме штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме: тієї його частини, де міститься інформація про керівника комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради та усіх його заступників (у разі їх наявності). Листом відповідача від 02.02.2021 № 11/195 позивача повідомлено, що комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є розпорядником інформації лише у частині щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, що є у відкритому доступі та розміщена на офіційному порталі публічних закупівель PROZORO, проте для надання іншої інформації підстави відсутні. Позивач вважає відмову протиправною, позаяк відповідно до статуту відповідача, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 13.12.2019 № 2-5402 засновником є Черкаська міська рада. Частиною 5 статті 6 Закону № 2939 встановлено, що доступ до інформації щодо розпорядження комунальним підприємством комунальним майном, зокрема, інформація про використання коштів, розподіл доходів від надання послуг (продукції, товарів), виплати заробітної плати працівникам, використання вкладів та дотацій з бюджетів, інші витрати, імена фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно, може бути обмежено лише за умов, передбачених Законом №2939. Відповідач є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, тому не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, за рахунок яких здійснюється оплата роботи працівників відповідача, перелік посад яких визначено у штатному розписі. В обґрунтування позиції позивачем зазначено про рішення Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 815/1216/16 та від 19.09.2019 у справі № 804/4781/17. Позивач та представник позивача у судове засідання 06.07.2021 не прибули, 05.07.2021 представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідач позов не визнав, 01.07.2021 подав відзив на позов, де зазначив, що комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є комерційним підприємством та діє з метою отримання прибутку. Відповідач є розпорядником інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, проте запит позивача не містить вимог щодо надання інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Наказом відповідача від 17.05.2016 № 80 затверджено Положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію та правила їх збереження, відповідно до якого комерційною таємницею і конфіденційною інформацією є відомості з організації праці, відомості щодо структури кадрів, розмір заробітної плати та порядок її формування та ін. Працівники відповідача не надавали згоду на поширення, надання третім особам своїх персональних даних, запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом і її надання позивачеві призвело би до порушення права працівників на захист персональних даних та порушення вимог частини 3 статті 10 та частини 1 статті 24 Закону України «Про захист персональних даних». У відзиві зазначено, що запитувана інформація не є суспільно необхідною інформацією, а відповідач не є розпорядником інформації, як юридична особа, що фінансується з державного, місцевих бюджетів - щодо інформації про використання бюджетних коштів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши доводи позивача та відповідача аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Позивач, вважаючи відмову відповідача протиправною, звернувся до суду за захистом права на доступ до інформації щодо штатного розпису комунального підприємства. Предметом спору є різне тлумачення поняття одержувача бюджетних коштів і розпорядника публічної інформації.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 № 2939-XII (далі - Закон №2939). Відповідно до статті 1 Закону №2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом. Законом №2939 (стаття 3) визначено гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації. Відповідно до статті 5 Закону №2939 одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію. Згідно із статтею 12 Закону №2939 суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Судом встановлено, що позивач як громадянин України звернувся із запитом від 22.01.2021 вих.№1 (а.с.10) у якому без конкретизації статті чи пункту відповідної норми права та без розмежування державної служби/служби в органах місцевого самоврядування і роботи у комунальному підприємстві просив, керуючись вимогами Закону № 2939, направити на його електронну адресу скан-копії штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, а саме тієї його частини, де міститься інформація про керівника комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради та усіх його заступників (у разі наявності).

Верховний Суд у постанові від 31.01.2019 у справі № 820/4258/17 визнав порушення права запитувача на доступ до публічної інформації і зобов`язав розпорядника надати у електронному вигляді запитувані документи щодо роботи органу, позаяк відповідач не довів відсутність технічної можливості чи надмірний тягар для розпорядника у скануванні документів, тому повинен надати документи у електронному вигляді.

Судом встановлено, що відповідач у відповіді від 02.02.2021 № 11/195 повідомив позивача, що комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради є розпорядником інформації лише у частині щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них, що є у відкритому доступі та розміщена на офіційному порталі публічних закупівель PROZORO, для надання іншої інформації підстави відсутні (а.с.11).

Комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, отримані комунальними підприємствами від своєї діяльності, є також власністю територіальної громади, тобто бюджетними коштами (комунальним майном), а отже, є розпорядниками інформації щодо використання бюджетних коштів (постанова КАС у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 815/1216/16 провадження № К/9901/6779/18, ЄДРСР 72791078).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

ВПВС у справі № 826/25885/15 зазначив, що запитуваний позивачем штатний розпис - це документ, що застосовується в процесі виконання бюджету відповідачем у справі, діяльність якого здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (пункти 3.1 та 4.3 Статуту Національної парламентської бібліотеки України, затвердженого наказом Міністерства культури України від 05.06.2012 № 578), а тому відповідно до пункту 2 частини першої статті 13 Закону № 2939 бібліотека є розпорядником публічної інформації щодо використання бюджетних коштів. У постанові Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №524/8361/16-а (ЄДРСР 80607054) зазначено аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що відповідач - комунальне підприємство «тролейбусне управління», є розпорядником інформації.

Наказом МФУ від 28.01.2002 №57 затверджено форми кошторису, штатного розпису, типового штатного розпису, плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету, плану використання бюджетних коштів, помісячного плану використання бюджетних коштів, плану надання кредитів із загального фонду бюджету, плану спеціального фонду бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), зведеного плану надання кредитів із загального фонду бюджету, зведеного плану спеціального фонду бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), зведеного плану використання бюджетних коштів, зведеного помісячного плану використання бюджетних коштів, зведеного кошторису, зведеного плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету, зведення показників спеціального фонду кошторису, а також лімітної довідки про бюджетні асигнування та кредитування, що додаються; затверджено Інструкцію про складання і виконання розпису Державного бюджету України, що додається.

Комунальні підприємства створені органом місцевого самоврядування на основі комунального майна та здійснюють свою діяльність від імені територіальної громади, а тому всі прибутки, що отримано комунальними підприємствами від своєї діяльності є також власністю територіальної громади, тобто є бюджетними коштами (комунальним майном). Аналогічний правовий висновок викладено у постанові колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 815/1216/16 (ЄДРС 72791078).

Варто зазначити, що згідно із частиною 2 статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення вимог Закону № 2939, а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Судом встановлено, що позивач скеровуючи запит, керуючись вимогами положень Закону № 2939 не зазначив ні конкретну норму цього нормативно-правового акта, не надав загального опису інформації чи обсяг змісту такого документа як штатний розпис (може складатися за різною формою у структурі складових) щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо/не відомо.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України від 27.06.2007 №162/06/187-07 «Щодо штатного розпису» штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати та посадові оклади працівників.

У штатному розпису містяться назви посад, чисельність персоналу і оклади за кожною посадою (вакантною посадою називають тільки вільні робочі місця, тобто ті посади, які ніким не зайняті).

Питання, пов`язанi з облiком штатних працiвникiв, регулюються наказом Держкомстату вiд 28.09.2005 № 286, зареєстрованим у Мiнiстерствi юстицiї України 30.11.2005 за № 1442/11722 «Про затвердження Інструкцiї зi статистики кiлькостi працiвникiв» дiя якого поширюється на всiх юридичних осiб, їх фiлiї, представництва та iншi вiдокремленi пiдроздiли, а також на фiзичних осiб - пiдприємцiв, що використовують найману працю. Штатний розпис підприємства може містити також персональні дані працівника, який обіймає певну посаду, а саме прізвище, ім`я, по батькові, а також відсилати до інших актів підприємства (у питанні преміювання осіб).

Адвокат - представник позивача надав до суду і засвідчив власним підписом редакцію статуту відповідача згідно рішення міської ради від 13.12.2019 №2-5402 (а.с.13-22). Джерелом коштів на оплату праці працівникам відповідно до пункту 6.4 статуту відповідача є частина доходу, отримана у результаті господарської діяльності.

Відповідно до пункту 6.4 статуту відповідача (http://chmr.gov.ua/myrada/html/ 276408.php?id=276408) фонд оплати праці створюється у розмірах, що визначаються згідно з чинним законодавством України. Джерелом коштів на оплату праці працівників Підприємства є частина доходу, одержаного в результаті його господарської діяльності. Мінімальна заробітна плата працівників не може бути нижче встановленого законодавством України мінімального розміру заробітної плати. Умови оплати праці та матеріального забезпечення Директора підприємства (заробітна плата, одноразові виплати, винагороди та інші умови) визначаються умовами відповідного контракту.

Загальновідомим є додаток до рішення міської ради від 13.12.2019 №2-5402 (офіційний сайт Черкаської міської ради - http://chmr.gov.ua/myrada) статут комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради: п.3.9 - підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис; 4.1. майно підприємства становлять основні фонди (виробничі і невиробничі) та обігові (оборотні) кошти, а також інші цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства; 4.2 до статутного капіталу підприємства відноситься майно, в тому числі грошові кошти, яке отримане за рішенням власника; 1.2 власником та одноосібним засновником підприємства є територіальна громада міста Черкаси в особі Черкаської міської ради 1.3 органом управління підприємства є департамент житлово-комунального комплексу виконавчого комітету Черкаської міської ради; 4.4 джерелами формування майна підприємства є: майно передане йому власником; доходи (прибутки), одержані від реалізації товарів, робіт, послуг, а також від інших видів фінансово-господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення; дотації (трансфери, інші цільові надходження) з бюджетів; безоплатні або благодійні внески, пожертвування організацій, підприємств і громадян; придбане майно іншого підприємства, організації; інше майно, набуте на підставах, не заборонених законодавством.

У Рекомендаціях Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з питань додержання конституційного права людини і громадянина на доступ до інформації (https://rm.coe.int/recomendations-final-10-02-21/1680a165f7) зазначено: до категорії розпорядників належать комунальні підприємства якщо вони отримують кошти з державного, місцевого бюджету у тій частині, що стосується отримання та витрачання зазначених коштів, - вони є розпорядниками публічної інформації; статті 73 та 78 Господарського кодексу України визначають, щоб підприємства оприлюднювали відомості про себе та свою діяльність на власних сайтах чи на офіційних сайтах органів, які здійснюють управління ними.

Фінансування має різні джерела - державний та місцевий бюджети; державні цільові фонди; власні кошти державних та комунальних підприємств. Залежно від джерел фінансування буває таких видів: бюджетне фінансування, самофінансування; державне кредитування. Одержувачі бюджетних коштів - це суб`єкт господарювання, громадська та інша організація, яка не мають статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує для їх здійснення кошти бюджету. Одержувач використовує бюджетні кошти на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі відповідного розпорядника бюджетних коштів.

Згідно з частиною 5 статті 19 Закон № 2939 передбачено, що запит на інформацію має містити крім іншого «загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо».

Перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію визначено частиною 1 статті 22 Закону № 2939: розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Судом встановлено, що відповідно до пунктів 1.1, 1.2 положення про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію та правила їх збереження, затвердженого наказом відповідача від 17.05.2016 № 80 комерційною таємницею і конфеденційною інформацією є відомості з організації праці, відомості щодо структури кадрів, розмір заробітної плати та порядок її формування.

Відповідач обмежує доступ до інформації із застосуванням трискладового тесту відповідно до постанови від 29.09.2016 № 10 Пленуму ВАСУ «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації»: 1) чи обмежує він доступ до інформації в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя? 2) Чи може розголошення інформації завдати істотної шкоди цим інтересам? 3) Чи переважає шкода від оприлюднення такої інформації над суспільним інтересом в її отриманні? Під час вирішення питання щодо того, чи надавати інформацію у відповідь на запит, будь-який розпорядник інформації повинен акцентувати увагу не на особі запитувача чи обставинах його життя, а виходити з того, що така інформація розкривається необмеженому колу осіб. Згідно пункту 12.3 Постанови № 10 відмова відповідача не обґрунтована одночасно такими умовами: відсутність інформації у володінні розпорядника та відсутність у нього обов`язку володіти нею.

Згідно з частиною 2 статті 34 Конституції України передбачено право кожного вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб. Відповідно до статті 32 не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Суд встановив, що відповідач у відповіді від 02.02.2021 № 11/195 на запит про публічну інформацію помилково і передчасно дійшов висновку, що не є розпорядником запитуваної інформації.

Суд встановив, що згідно з частиною 4 статті 22 Закону № 2939 відповідь від 02.02.2021 № 11/195 не містить порядку оскарження відмови.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Rysovskyy проти України (заява №29979/04) зазначено про особливу важливість принципу «належного урядування», що передбачає в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. На них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, що посилять прозорість і ясність дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Відповідач окреслив у відповіді на запит про надання публічної інформації роль розпорядників якщо витрати на виплату заробітної плати фінансуються за рахунок доходу комунального підприємства від господарської діяльності, проте не надав мотивації відмови у наданні копій документів, що запитував позивач.

Суд зазначає, що відповідачем надано відомості щодо розуміння статусу і повноважень комунального підприємства як розпорядника публічної інформації, проте не повідомлено по суті запитуваного документа за запитом про отримання інформації від 22.01.2021 № 1 щодо штатного розпису комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради на 2021 рік, тому відмова не оформлена відповідно вимог статті 22 Закону № 2939 і такі недоліки мають бути усунуті шляхом сприяння в отриманні інформації, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправною відмови у наданні за запитом ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 22.01.2021 № 1 та про зобов`язання комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради надати ОСОБА_1 скан-копії документів, у яких міститься вимога щодо штатного розпису без окреслення форми і змісту належить відмовити.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі №826/4418/14 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала би необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінюючи твердження позивача про бездіяльність комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради під час розгляду запиту позивача з отримання публічної інформації від 22.01.2021 № 1 за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що відповідач, надавши своєчасно відповідь, не вчинив достатніх дій щодо сприяння позивачеві та узгодження формування змісту, форми та обсягу запитуваної інформації або щодо прийняття рішення про оформлення відмови відповідно до вимог статті 22 Закону № 2939, позаяк діяв необачно, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позов належить задовольнити частково, визнавши протиправною бездіяльність комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради під час розгляду запиту від 22.01.2021 № 1 та зобов`язавши комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, пункт 58 зазначив, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 ЄКПЛ зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі Ruiz Torija проти Іспанії від 09.12.1994, № 303-A, пункт 29).

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України під час часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а у матеріалах справи міститься платіжне доручення від 18.05.2021 № 387 про сплату позивачем судового збору у сумі 908 грн, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 454 грн.

Згідно з частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін під час вирішення питання про розподіл судових витрат.

Відповідач повідомив у відповіді від 02.02.2021 № 11/195 (засвідченої підписом адвоката Кулачко Т.М.) на бланку комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради адресу електронної пошти (а.с.11), проте адвокатом у адміністративному позові неправдиво зазначено, що офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти відповідача є невідомою (а.с.1). Разом з тим, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Інформація, що міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу (постанова КЦС ВС № 638/7748/18 ЄДРСР 93053487).

Судом встановлено, що акт приймання-передачі наданих послуг із складення протягом 2 год 30 хв позову складає 5000 грн (одна година 2000 грн). Компенсація судових та інших витрат можлива, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (а.с.24).

У справі № 580/2666/19 (ЄДРСР 87453492) за позовом ОСОБА_1 у питанні про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив: позивач без поважних причин не надав доказів понесення судових витрат до ухвалення рішення у справі; позивачем не доведено понесення витрат на правову допомогу у сумі 5 000, 00 грн.

Судом встановлено, що у справах №580/170/21, №580/177/21, 580/4490/20, 580/4489/20, 580/2666/19, 580/1149/20, 580/1148/20 де ОСОБА_1 є позивачем, заявлені витрати на правничу допомогу складають у кожній справі - 5000 грн.

Верховний Суд у справі №826/8107/16 наголосив, що з огляду на запровадження нових правил відшкодування витрат на професійну правничу допомогу для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення фахівцем у галузі права та адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за № 1686/24218.

Матеріали справи не містять надання доказів публічної звітності та/або ведення Книги обліку доходів та витрат та/або витягу з цієї книги обліку щодо фіксації отриманих доходів від позивача у сумі 5000 грн, розмір витрат на правничу допомогу позивачем не підтверджено, а тому у задоволенні вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційних витрат на правничу допомогу належить відмовити.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 134, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради під час розгляду запиту ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 щодо скан-копії штатного розпису.

Зобов`язати комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.01.2021 № 1 з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (вул. Остафія Дашковича, 42, м.Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень та з урахуванням пункту 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради [вул. Остафія Дашковича, 42, м.Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 06.07.2021.

Суддя Л.В. Трофімова