Справа № 520/7090/2020
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 р. Справа № 520/7090/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 р. (ухвалене суддею Зоркіною Ю.В.) по справі № 520/7090/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними та скасувати рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 10.04.2020 р. № 59903-16 щодо відмови у здійсненні з 01.10.2017 р. перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. (у редакції, що діяла на момент призначення 30.03.2003 р. пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 90% від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої прокуратурою Харківської області, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою слідчої прокуратури, яка становить 34785,36 грн. без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити, виплачувати в повному обсязі без обмеження граничного розміру виплати та перераховувати пенсію за вислугою років з 01.01.2020 р., з розрахунку 90% від розміру заробітної плати згідно довідки про складові заробітної плати, виданої прокуратурою Харківської області від 23.03.2020 р. № 18-279 без обмеження максимального розміру заробітної плати для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, з доповненнями згідно із Законом № 3662-12 від 26.11.1993 р., у редакції Закону від 12.07.2001 р. № 2663-ІІІ, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 23.03.2020 р. № 18-279; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 13.12.2019 р. перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Харківської області від 23.03.2020 р. №18-279 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України Про прокуратуру", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу з 03.03.2006 р. призначена пенсія за вислугою років в порядку ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру в розмірі 90% від заробітної плати.

Прокуратурою Харківської області позивачу видано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії від 23.03.2020 р. № 18-279, якою, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-р(II)/2019 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657 визначено розмір заробітної плати та її складові чинні на 06.09.2017 р., з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нормами.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати належну йому пенсію, згідно із довідкою від 23.03.2020 р. № 18-279 про заробітну плату, відповідно до Закону України Про прокуратуру, з розрахунку розміру, що діяв на момент призначення пенсії (90%) із середнього заробітку, без обмеження граничного розміру пенсії.

Листом від 10.04.2020 р. № 51903 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії внаслідок відсутності порядку такого перерахунку.

Позивач, вважаючи таку відмову відповідача протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що лист відповідача від 10.04.2020 р. № 51903 щодо відмови у здійсненні з 01.10.2017 р. перерахунку та виплати пенсії позивачу за вислугу років, носить інформативно-роз`яснювальний характер, хоча позивач вважає саме цей лист рішенням про відмову в здійсненні перерахунку пенсії. Між тим, до правових актів індивідуальної дії належать рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, які спрямовані на виникнення, зміну або припинення права та обов`язків суб`єктів, щодо яких вони прийняті, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 23.03.2020 р. № 18-279 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 13.12.2019 р. перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Харківської області від 23.03.2020 р. № 18-279 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих станом на дату призначення позивачу пенсії визначалось статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ.

Частиною 20 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ передбачено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із ч. 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться, з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах 20 та 17 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ.

В подальшому до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VI, внаслідок яких частина сімнадцята статті 50-1 з 01.10.2011 р. стала вісімнадцятою, тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

Законом України "Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VІІІ до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ внесено зміни, якими зокрема, частину 18 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ викладено у наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

14.10.2014 р. прийнято новий Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015 р.

Частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ (в первинній редакції) передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Отже, первісна редакція частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VІІ та частина 17 (з 01.10.2011 р частина 18) статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Згідно із п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ, попередній Закон України "Про прокуратуру" із змінами частково втратив чинність, окрім, зокрема, ч. ч. 3, 4, 6 та 11 статті 50-1 Закону.

Законом України від 28.12.2014 р. № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01.01.2015 р., зокрема, внесено зміни, якими:

- частину вісімнадцяту Закону №1789-ХІІ викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України";

- частину двадцяту статті 86 Закону №1697-VІІ викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 р., жоден закон не визначав умов (підстав) та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру", оскільки законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Разом з тим, Конституційний Суд України 13.12.2019 р. за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення №7-р(II)/2019, відповідно до якого визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Пунктом 3 Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: "20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, з 13.12.2019 р. Закон України "Про прокуратуру" № 1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку, призначених пенсій працівникам прокуратури, Кабінетом Міністрів України.

Натомість, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Після прийняття рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-р (ІІ)2019 у справі №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) у позивача виникло право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Доводи відповідача про те, що після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. №7-(ІІ)/2019 нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності дій відповідача, оскільки чинна з 13.12.2019 р. норма частини 20 статті 86 Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" затверджено у новій редакції схеми посадових окладів працівників органів прокуратури, що призвело до підвищення заробітної плати прокурорських працівників. Вказана постанова є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування, оскільки ця постанова уряду є рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам".

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

В даному випадку, позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перерахунок пенсії вже після прийняття рішення Конституційним Судом України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії з 13.12.2019 р. відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України 13.12.2019 р. № 7-р(ІІ)/2019.

Аналогічні висновки, викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 р. та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021 р. в зразковій справі № 560/2120/20.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що лист відповідача від 10.04.2020 р. № 51903 щодо відмови у здійсненні з 01.10.2017 р. перерахунку та виплати пенсії за вислугу років, носить інформативно-роз`яснювальний характер та не є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, у розумінні п. 19 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому судом першої інстанції вірно обраний спосіб захисту порушеного права позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 23.03.2020 р. № 18-279 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 13.12.2019 р. перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки прокуратури Харківської області від 23.03.2020 р. № 18-279 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 р. по справі № 520/7090/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Я.В. П`янова