Справа № 203/1733/21
Суддя: Єдаменко С. В.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/1733/21
Провадження № 2-а/0203/38/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Єдаменко С.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

07 травня 2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 , подана представником адвокатом Сиромятниковим Е.О. до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4122323 від 26 квітня 2021 року та серії ЕАН № 4123737 від 26 квітня 2021 року. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що не погоджається із винесеними відносно нього постановами, порушень правил дорожнього руху не вчиняв, доказів такого порушення немає, вважає постанову безпідставною і незаконною, винесеною з порушенням законодавства. (а.с. а.с. 1 - 11)

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, також позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН № 4123737 від 26 квітня 2021 року та позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАН № 4122323 від 26 квітня 2021 року, об`єднано в одне провадження в справі № 203/1733/21. (а.с. 25 - 26)

11 червня 2021 року до канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов від відповідача відзив на позовну заяву в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначав, що постанови винесені відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачем було порушено вимоги ПДР тому постанови були винесені правомірно. До відзиву відповідачем було додано докази на підтвердження обставин викладених у відзиві, а саме диск з відеозаписом та транспортну накладну.

02 липня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач не погоджується з доводами відповідача. Винесені постанови є неправомірними, порушень правил дорожнього руху позивач не вчиняв, чинного законодавства не порушував.

З урахуванням часу, що минув, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення рішення по суті. Справа розглянута Кіровським районним судом міста Дніпропетровська на підставі ч. 1 ст. 25 КАС України за місцем проживання позивача.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі постанови серії ЕАН № 4122323 від 26 квітня 2021 року, винесеної лейтенантом поліції 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції в Сумській області Пономаренко Володимиром Олексійовичем, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1321 КУпАП, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. у зв`язку з тим, що позивач 26 квітня 2021 року о 00 год. 03 хв. керував транспортним засобом «Renault Premium», днз НОМЕР_1 із напівпричепом Narko ST3, днз НОМЕР_2 , рухався на 61 км. автомобільної дороги H12 м. Тростянець та перевозив небезпечний вантаж 2 категорії (кисень, аргон, ацетилен) з відсутнім свідоцтвом про допущення транспортного засобу до перевезення визначених небезпечних вантажів, чим було порушено п.1.5 Наказу МВС 656, п.22.5 Правил дорожнього руху. (а.с.16)

На підставі постанови серії ЕАН № 4123737 від 26 квітня 2021 року, винесеної капралом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Сумській області Чемодуровим Олегом Олександровичем, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 1321 КУпАП, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. у зв`язку з тим, що позивач 26 квітня 2021 року о 10 год. 24 хв. керував транспортним засобом «Renault Premium», днз НОМЕР_1 , та перевозив небезпечний вантаж 2 категорії, де на 67 км. автомобільної дороги H12 Сумська область Охтирський район здійснив стоянку в населеному пунктів в місці скупченню людей, також водій не мав відповідного допуску на перевезення небезпечних вантажів, чим було порушено п.22.5 Правил дорожнього руху. (а.с.16)

Так зі змісту оскаржуваних постанови вбачається, що позивач на думку посадової особи перевозив небезпечний вантаж не маючи при цьому допуску на перевезення небезпечних вантажів, а також позивачем були порушені правила зупинки транспортного засобу який перевозить небезпечний вантаж. Вказані постанови були винесені в один день з проміжком часу в десять годин, тому питання щодо наявності в діях позивача порушень буде вирішуватись одночасно.

Частиною 1 статті 1321 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із наступними змінами та доповненнями) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до абз.2 та 3 ст.1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» (із наступними змінами та доповненнями) небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин; небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів: клас 1 - вибухові речовини та вироби; клас 2 - гази; клас 3 - легкозаймисті рідини; клас 4.1 - легкозаймисті тверді речовини; клас 4.2 - речовини, схильні до самозаймання; клас 4.3 - речовини, що виділяють легкозаймисті гази при стиканні з водою; клас 5.1 - речовини, що окислюють; клас 5.2 - органічні пероксиди; клас 6.1 - токсичні речовини; клас 6.2 - інфекційні речовини; клас 7 - радіоактивні матеріали; клас 8 - корозійні речовини; клас 9 - інші небезпечні речовини та вироби.

Так відповідачем до відзиву була долучена копія товарно-транспортної накладної № 105751-1 від 25 жовтня 2021 року, відповідно до якої позивач 26 квітня 2021 року перевозив вантаж, а саме ООН 1072, Кисень газоподібний, клас 2 ООН 1006, Аргон газоподібний, клас 2, ООН 1006/1013, Зварювальні суміші, клас 2, ООН 1013, Діоксид вуглецю газоподібний, клас 2, ООН 1001, Ацетілен, клас 2.

Також, відповідачем було долучено відеозапис правопорушення зі змісту якого вбачається, що 26 квітня 2021 р. позивач керував вказаним у протоколі автомобілем та перевозив відповідний вантаж.

Позивач у своїй письмовій відповіді на відзив не заперечував факт перевезення вантажу вказаного в товарно-транспортній накладній.

З оглядку на вказане вище вантаж, який перевозив позивач відноситься до небезпечного вантажу 2 класу.

При вирішенні питання щодо необхідності наявності допуску на перевезення небезпечних вантажів у позивача суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19, ст. 20 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» (із наступними змінами та доповненнями) транспортні засоби, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогам безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів. У разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів відповідність зазначеним вимогам транспортних засобів, обладнання, підготовки водіїв перевіряється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України з видачею відповідних свідоцтв про допуск до перевезення. Перевезення небезпечних вантажів допускається за наявності відповідно оформлених перевізних документів, перелік і порядок подання яких визначається нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» (із наступними змінами та доповненнями) умови перевезення небезпечних вантажів визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність транспорту. У разі відсутності таких актів небезпечний вантаж допускається до перевезення на умовах, встановлених за рішенням органів, зазначених у статтях 13, 15 і 16 цього Закону. В разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів умови перевезення встановлюються органами Національної поліції.

Відповідно до ст. 5 глави 1 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів затверджених Наказом МВС України 04 серпня 2018 року № 656, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2018 року за № 1041/32493, (надалі - Правила) небезпечні вантажі дозволено перевозити автомобільним транспортом тільки в разі, якщо вони згідно з вимогами частини 2 таблиці А глави 3.2 та глави 3.3 додатка А до ДОПНВ та цих Правил допущені до перевезення та якщо всі вимоги щодо перевезення таких вантажів виконані.

Відповідно до п.9 Глави 1 Правил, при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки,- погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом поліції, зразок якого наведено в додатку 1 до цих Правил. У випадках, передбачених ДОПНВ, на транспортній одиниці мають бути додатково такі документи: свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів, передбачене розділом 9.1.3 додатка B до ДОПНВ, на кожну транспортну одиницю або транспортний засіб, що входить до її складу, зразок якого наведено в додатку 2 до цих Правил (свідоцтво має бути стандартного формату А4 (210 х 297 мм), білого кольору з рожевою діагональною смужкою);

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ч.4 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що надані відповідачем докази у розумінні ст. 251 КУпАП, є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт перевезення позивачем небезпечного вантажу не маючи при цьому допуску на перевезення небезпечних вантажів. Доказів того, що при винесенні постанови серії ЕАН № 4123737 від 26 квітня 2021 року, балони в яких знаходився небезпечний вантаж були порожні в матеріалах відсутні.

Вирішуючи питання щодо порушення позивачем правил зупинки транспортного засобу який перевозить небезпечний вантаж суд виходить з наступного.

Відповідно до Глави 3 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів затверджених Наказом МВС України 04 серпня 2018 року № 656, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2018 року за № 1041/32493, під час перевезення небезпечних вантажів транспортні засоби, що їх перевозять, мають перебувати під постійним наглядом, за винятком стоянки на спеціальному складі або в призначених для цього заводських приміщеннях. Стоянка транспортних засобів під час перевезення небезпечних вантажів дозволяється тільки після вжиття відповідних заходів безпеки. Транспортний засіб може стояти в місцях, що відповідають таким вимогам: 1) автомобільна стоянка охороняється, обслуговувальний персонал стоянки поінформований про характер вантажу та місцезнаходження водія; 2) автомобільна стоянка загального користування або приватна автомобільна стоянка, де ушкодження транспортного засобу з небезпечним вантажем іншим транспортним засобом малоймовірне; 3) відкрите місце за межами земляного полотна дороги, віддалене на безпечну відстань від житлових будівель та місць скупчення людей і через яке не проходять люди. Місця стоянки, зазначені в підпункті 2 цього пункту, можуть використовуватися тільки в разі, якщо поблизу немає стоянок, передбачених у підпункті 1 цього пункту, а місця стоянки, зазначені в підпункті 3 цього пункту, можуть використовуватися тільки в разі, якщо поблизу немає стоянок, передбачених у підпунктах 1, 2 цього пункту. Під час стоянки транспортної одиниці з небезпечним вантажем використовуються стоянкові гальма та інші необхідні засоби запобігання самовільному переміщенню.

Згідно Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення (ч.ч. 1, 2 ст. 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 6 ст. 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідачем у даній справі у відповідності з їх обов`язком доказування, встановленим ст.77 КАС України, не надано доказів на підтвердження наявності підстав для притягнення поліцейським позивача до адміністративної відповідальності. Постанова про накладення на особу адміністративного стягнення доказом правопорушення, відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є.

Згідно ст.ст.9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною в адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення.

В ході розгляду адміністративної справи не було встановлено факту порушення позивачем правил зупинки транспортного засобу який перевозить небезпечний вантаж, докази такого факту відповідачем до відзиву не надано. Наданий відповідачем відеозапис розпочинається того, що на автомобільні дорозі поліцейський підходить до позивача та вручає йому постанову про накладення стягнення. Позивач факт стояки заперечує вказує, що зупинився на узбіччі оскільки був зупинений працівниками поліції.

З огляду на викладене слід дійти висновку про відсутність діях позивача порушення правил зупинки транспортного засобу особою яка перевозить небезпечний вантаж. Разом з тим враховуючи, що позивачем все ж таки було порушено Правила дорожнього руху в частині перевезення небезпечного вантажу не маючи при цьому допуску на перевезення небезпечних вантажів, підстави для скасування постанови серії ЕАН № 4123737 від 26 квітня 2021 року відсутні.

У відповідності до ст.139 КАС України враховуючи результати розгляду справи судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 1321, 245, 247, 251, 258, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (із наступними змінами та доповненнями), п.1.1, п.19, п.22.5 Правил дорожнього руху, ст.ст. 1, 18-20 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів» (із наступними змінами та доповненнями), Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів затверджених Наказом МВС України 04 серпня 2018 року № 656, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 11 вересня 2018 року за № 1041/32493, ст.ст. 72-78, 139, 194, 205, 229, 245, 246, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги в строк, передбачений ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Єдаменко