Справа № 340/1363/21
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/1363/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 (надалі позивач) через свого представника - адвоката Майданюк С.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 року №241;

- зобов`язати Дмитрівську сільську раду Кропивницького району Кіровоградської області затвердити проект землеустрою та передати ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером :02:000:5561, яка знаходиться на території Іванковецької сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області.

Позов мотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки проект землеустрою на стадії розроблення двічі перевірявся на відповідність вимогам законів спеціально уповноваженими суб`єктами.

Дмитрівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області (надалі відповідач) подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою на підставі та у межах повноважень, що передбачені діючим законодавством. Так, відмову затвердити проект землеустрою обґрунтовує тим, що зазначена земельна ділянка сформована за рахунок поділу земельної ділянки :02:000:9047 площею 233,0638 га згідно технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. У пояснювальній записці зазначено, що земельна ділянка є сформованою, а проектом землеустрою передбачається зміна цільового призначення земельної ділянки, що не відповідає рішенню Іванковецької сільської ради від 17.11.2020 року №1771, згідно якого надавався дозвіл на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, яка була не сформованою та без кадастрового номеру.

Представник відповідача подав відповідь на відзив у якій зазначив, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено у порядку, встановленому статтями 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках, а тому відповідач не мав права приймати рішення про відмову затвердити проект землеустрою.

Ухвалою судді від 05.04.2021 року провадження в справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено процесуальні строки для подачі заяв по суті справи (а.с.82).

Ухвалою суду від 27.05.2021 року витребувані додаткові докази (а.с.110-111).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 позивач звернувся до Іванковецької сільської ради з клопотаннями про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності Іванковецької сільської ради. До заяви долучено копію паспорту та ідентифікаційного коду, а також графічні матеріали щодо бажаного місця роташування земельної ділянки.

Водночас, суд зауважує, що ухвалою суду від 27.05.2021 року витребувано у відповідача заяву ОСОБА_1 від 12.10.2020 року та копію графічного матеріали доданого до цієї заяви.

Вимоги ухвали суду в цій частині виконані не були. До суду надійшли письмові пояснення про неможливість їх надати через відсутність додатків до заяви ОСОБА_1 .

На засіданні 44 сесії сьомого скликання Іванковецькою сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області 20 жовтня 2020 року прийнято рішення №1727 «Про поділ земельної ділянки», яким надано дозвіл на поділ земельної ділянки площею 233,0638 га з кадастровим номером :02:000:9047 на 33 земельні ділянки 32 по 2,00 га та 1 по 169,0638 га (а.с.137).

Реалізуючи це рішення розробником ФОП ОСОБА_2 розроблено документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 13.11.2020 у результаті поділу земельної ділянки площею 233,0638 га з кадастровим номером :02:000:9047 перенесена до архівного шару та утворено 33 земельні дялінки, одній із якій присвоєно кадастровий номер :02:000:5561.

На цій же сесії і в цей же день 20 жовтня 2020 року прийнято рішення №1731 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою», яким надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки (а.с.136).

Тобто, в один і той же день, на останній сесії Іванковецькою сільською радою приймається рішення про поділ земельної ділянки кадастровий номер :02:000:9047 та надається дозвіл на виготовлення технічної документації та одночасно надається дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки 2,00 га за рахунок частини цієї ж земельної ділянки (кадастровий номер :02:000:9047).

Перш за все, суд не може не відзначити певну дефектність вищевказаного рішення, яким надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність оскільки одночасність рішень на дозвіл на поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9047 та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на частину цієї ж земельної ділянки для передачі її у власність, оскільки воно суперечить вимогам Земельного Кодексу України.

Надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта.

Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, а не на підставі проекту землеустрою.

Судом встановлено, що позивач звернувся саме з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:9047 площею 233 га.

Тобто позивачем уже на час подання у жовтні 2020 року вказаного клопотання було відомо, що земельна ділянка, на частину якої він отримував дозвіл на розробку проекту відведення, вже є сформованою та має кадастровий номер :02:002:9047.

Розробником проектної документації ФОП ОСОБА_2 (яка одночасно є і розробником технічної документації щодо поділу земельної ділянки) розроблений проект землеустрою.

При цьому суд зауважує, що ФОП ОСОБА_2 достеменно було відомо, що формування земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:5561 не є завершеним, оскільки перебуває на стадії розробки технічної документації щодо поділу земельної ділянки. І як, встановлено судом, ця технічна документація затверджена не була.

Згідно пунктів 1,2 рішення Дмитрівської сільської ради від 20.11.2020 року №14 "Про початок реорганізації Іванковецької сільської ради шляхом приєднання до Дмитрівської сільської ради" почато процедуру реорганізації Іванковецької сільської ради і Дмитрівська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Іванковецької сільської ради.

Розроблений проект землеустрою поданий наприкінці грудня 2020 року до Дмитрівської сільської ради на затвердження погоджений проект землеустрою.

Рішенням Дмитрівської сільської ради від 26.02.2021 року №241 «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» відмовлено у затвердженні проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 у зв`язку з таким (надалі спірне рішення, а.с.61-62):

- земельна ділянка сформована за рахунок поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:9047 площею 233,0638 га технічна документація поділу та об`єднання цієї ділянки не затверджена;

- у проекті землеустрою змінено цільове використання земельної ділянки, що йде урозріз рішенню Іванковецької сльіської ради від 17.11.2020 року №1771, яким надавався дозвіл на виготовлення проекту землеустрою;

- порушені вимоги п.3.2 «Вимог до технічного і технологічного забезпечення виконавців топографо-геодезичних і картографічних робіт», відсутня відомість перетворення координат із системи СК-63 у систему УСК-2000 та порушення правил обрахунку базової станції.

Отже правомірність та законність спірного рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частин 6, 7 статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

З наведених норм вбачається, що проект землеустрою розробляється на підставі дозволу органу, до компетенції якого входить питання про передачу земельних ділянок громадянам.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 ЗК України, статтями 26, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно частин 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто питання щодо передачі земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства на території Дмитрівської сільської ради є повноваженням сільської ради, що реалізується шляхом розгляду на засіданнях сільської ради, за результатами яких приймаються рішення.

Громадяни України відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 ЗК України, мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 га.

Частинами 1, 2 статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється, відповідно до частини 5 статті 79-1 ЗК України, за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються, згідно із ч. 6, 7 статті 79-1 ЗК України, за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка, відповідно до частин 9, 10 статті 79-1 ЗК України може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Проект землеустрою, відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій" - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом;

технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Документація із землеустрою, відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою та не є тотожними за процедурою виконання такої документації.

Згідно з положеннями Земельного кодексу України способами формування земельної ділянки, є, у порядку відведення земельної ділянки із земель державної, комунальної власності (за відсутності на даній частині земної поверхні сформованих та зареєстрованих земельних ділянок), шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки. На одній частині земної поверхні неможливим є існування двох одночасно зареєстрованих земельних ділянок, координати яких перетинаються, адже частина 2 статті 79 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий шар.

Суд зазначає, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою має на меті лише формування земельної ділянки як окремого об`єкта. Натомість, коли йдеться про формування земельної ділянки з частини вже сформованого земельного масиву, що має кадастровий номер, її відведення відбувається на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки. В іншому випадку отримання земельної ділянки у власність буде йти всупереч нормам Земельного Кодексу України.

Судом встановлено, що позивач подав клопотав про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, за рахунок уже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:4097, а відтак мав клопотати про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо поділу зазначеної земельної ділянки, оскільки вона була сформованою та мала площу 233,0638 га.

Земельна ділянка, частину якої позивач хоче отримати у власність, наразі перебуває у процесі формування за технічною документацією поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:4097. А кадастровий номер земельної ділянки :02:002:5561 був присвоєний у результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:4097 за технічною документацією, яка станом на день прийняття спірного рішення затверджена не була. Дані обставини, як на думку суду, є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на наведене, суд зазначає, що надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка входить до складу земельної ділянки за кадастровим номером :02:002:4097, враховуючи, що остання є сформованою, не має жодних правових наслідків для позивача у майбутньому, так як подальше формування земельної ділянки, яку позивач бажає отримати у власність, здійснюється на підставі технічної документації поділу вищевказаної ділянки. Або після проведення відповідно поділу земельної ділянки :02:002:4097, шляхом отримання рішення органу місцевого самоврядування про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із визначеним кадастровим номером :02:002:5561. Водночас, порушення процедури першої стадії отримання земельної ділянки у власність шляхом наявності акту органу місцевого самоврядування свідчить про те, що всі інші дії відповідних земельно-правових процедур є взаємопов`язаними та не можуть підмінити/легітимізувати передачу землі у власність позивачу, оскільки перший акт суб`єкта владних повноважень виданий відповідним суб`єтом владних повноважень всупереч вимогам Земельного Кодексу України.

Отже, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою викладений у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 802/1535/17-а провадження № К/9901/28236/18.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 802/1447/17-а, постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі 823/1179/17, постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року справа №0640/4231/18, адміністративне провадження №К/9901/14059/19.

Згідно частини 1 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною 1 статті 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

При цьому, частинами 9 - 10 статті 79-1 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Судом встановлено, що земельна ділянки з кадастровим номером :02:002:5561, яку позивач має намір отримати у власність за розробленим проектом землеустрою, відсутнє рішення органу місцевого самоврядування щодо дозволу на її відведення саме цієї земельної ділянки. Порушення даної процедури є істотним порушенням норм Земельного Кодексу України.

Державна реєстрація поділу земельної ділянки на 33 окремі ділянки фактично не була завершена, оскільки Рішенням Дмитрівської сільської ради від 26 лютого 2021 року №140 відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок (а.с.97-98).

Більш того, наразі згідно інформації автоматизованої системи Діловодства адміністративного суду за №340/2467/21 зареєстрована адміністративна справа за позовом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області до ГУ Держгеокадастра у Кіровоградській області про скасування державної реєстрації земельних ділянок та закриття поземельних книг, серед яких, зокрема, земельна ділянка :02:002:5561.

Суд дійшов висновку, що без позитивного рішення щодо затвердження технічної документації поділу земельної ділянки та лише у подальшому отриманні відповідного дозволу на відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність, будь-яке рішення щодо розпорядження частини земельної ділянки, яка була складовою земельної ділянки :02:002:9047 без затвердження технічної документації, є передчасним та в порушення норм земельного законодавства.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача про те, що зміні цільового використання земельної ділянки повинно передувати окреме рішення органу місцевого самоврядування, оскільки без відповідного рішення розробник проектної документації (за своїм власним наміром) не має права змінювати на свій власний розсуд вид цільового використання земельної ділянки.

Так у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 року №925/929/19 зазначила про відсутність певної законодавчої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, проте, у пункті 26 постанови зазначено, що користувачі земельні ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.

Як свідчать інформація ГУ Держгеокадастра у Кіровоградській області земельна ділянка з кадастровим номером 352281900:02:000:9047 загальною площею 233,0638 га була зареєстрована з цільовим призначення 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (а.с.115).

Отже, з огляду на необхідність дотримання цільового використання земельної ділянки, такий вид цільового використання має бути оговорений/визначений, і як на думку суду, таке визначення на даній стадії, має визначатись саме органом місцевого самоврядування, а не розробником проектної документації на власний розсуд.

Згідно письмових пояснень ГУ Держгеокдастра від 24.06.2021 року кадастровий номер 352281900:02:000:5561 присвоєний земельній ділянці в результаті розробки проектної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, у результаті якої утворено 33 земельні ділянки, натомість дана проектна документації станом на день розгляду справи в суді не була затверджена, оскільки рішенням Дмитрівської сільської ради від 26.02.2021 року №140 «Про затвердження технінчої документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності» відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (а.с.).

Отже, формування земельної ділянки з кадастровим номер 352281900:02:000:5561 наразі не є об`єктом цивільного права, оскільки процес її легітимізації не завершений, так як технічна документація поділу земельної ділянки не затверджена та відповідно ця земельна ділянка не зареєстрована в реєстрі нерухомого майна.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем статті 186-1 ЗК України, з огляду на таке.

Статтею 186 ЗК України "Погодження і затвердження документації із землеустрою" визначений перелік видів документації із землеустрою, зокрема:

- проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць;

- проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення

- проекти землеустрою щодо приватизації земель державних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

- проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок;

- проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб;

- проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь;

- проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів;

- технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки;

- технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок;

- технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель;

- технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Проте, з огляду на висновок суду, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на частини вже сформованої земельної ділянки є порушенням процедури отримання земельної ділянки у власність, яке не може бути у подальшому підмінене шляхом затвердження проектної документації.

Це як доктрина "плодів отруєного дерева", якщо одне рішення не відповідає змісту закону, все решта, що вчинене на реалізацію цього першого (дефектного) рішення є плодами отруєного дерева, оскільки відсутня правова законна підстава.

Долучена копія проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки не містить Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянки, розробленого у межах розроблення документації землеустрою, оскільки у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-020 за запитом ОСОБА_2 від 07.12.2020 року ЗВ-020, який зроблений у межах іншої технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (а.с.53).

Згідно визначень, наведених у статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом, натомість, технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає наступне, що підставою для виготовлення проекту землеустрою мало б бути рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером 352281900:02:000:5561 або технічна документація щодо поділу земельної ділянки.

При цьому суд зауважує про відсутність рішення органу місцевого самоврядування про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером 352281900:02:000:5561, оскільки цей кадастровий номер присвоєний земельній ділянці пізніше у часі в межах технічної документації поділу земельної ділянки на підставі реалізації рішення Іванівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області від 20.10.2020 року №1727 «Про поділ земельної ділянки» із цільовим призначенням 16.00 Землі запасу.

У пояснювальній записці проекту землеустрою зазначено про те, що даним проектом землеустрою передбачається змінити цільове призначення земельної ділянки з КПЦВЗ 16.00 Землі запасу на КВЦПЗ 01.03 землі для ведення особистого селянського господарства, при цьому, як зауважено судом вище, жодного рішення відповідача з приводи цих змін не має.

У статті 186-1 ЗК України (у редакції чинній на час винесення спірного рішення) відсутній такий вид земельної документації, який би за своєю суттю відповідав змісту поданого позивачем проекту землеустрою, оскільки відсутня законна підстав для його розробки, а тому відповідач правомірно відмовив у його затвердженні.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідачем прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. Вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень, а саме на професійну правничу допомогу та судового збору.

Керуючись статтями 77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (площа Перемоги, 4, с. Дмитрівка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 24422; код в ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук