Справа № 280/4678/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 липня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4678/20

головуючий суддя І інстанції - Сіпака А.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/4678/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України суми, у розмірі 699248.67 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачу була завдана шкода вналідок недоотримання суддівської винагороди, щомісячного довічного грошового утримання судді, допомоги при звільненні, яка підлягає відшкодуванню за рахунок держави.

Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останнє просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Також, Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області було подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріорітетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, з огляду на те, що дана справа має незначну складність, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, обґрунтованим є розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін (в порядку письмового провадження), а тому в задоволенні поданого Управлінням Державної казначейської служби України у м. Запоріжжі Запорізької області клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні, слід відмовити.

Також, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

З правового аналізу зазначеної норми слідує, що необхідною умовою для розгляду справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції є призначення розгляду такої справи у відкритому судовому засіданні.

Проте, в даному випадку, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції підлягає розгляду в порядку письмового провадження, тобто за відсутності учасників справи (на підставі письмових матеріалів), у зв`язку із чим в задоволенні даного клопотання і в цій частині, слід відмовити.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 «Про звільнення суддів» був звільнений з посади судді Енергодарського міського суду Запорізької області у звязку з виходом у відставку.

Внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційних Законів щодо зменшення посадових окладів суддів, позивач вважає, що йому було заподіяної матеріальної шкоди у виді недоотриманої заробітної плати судді місцевого суду у розмірі 296221,17 грн., недоотриманого щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 33277,50 грн. та недоотриманої одноразової вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою у розмірі 369750 грн., а всього 699248.67 грн., внаслідок чого останній звернувся до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з Держаного бюджету України шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців, однак у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, останній становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Встановлення факту пропуску позивачем строку звернення до суду після відкриття провадження у справі і не заявлення відповідного клопотання про його поновлення або визнання неповажними причини такого пропуску, - є підставою для залишення позову без розгляду.

Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем, встановленими строками, обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає правомірність стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України суми, у розмірі 699248.67 грн.

Зі змісту адміністративного позову та апеляційної скарги вбачається, що вказана сума, на переконання позивача, є шкодою завданою останньому внаслідок невиплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат у розмірі 369750.00 грн., та невипплати у належному розмірі грошового забезпечення судді та довічного грошового забезпечення судді у відставці у загальному розмірі 329498.67 грн., тобто під час проходження публічної сулжби.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що спір, який виник між сторонами у справі, стосується проходження позивачем публічної служби, до чого включаються і усі складові визначеної ним шкоди.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 05.06.2019 року по справі № 686/23445/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, з огляду на характер спірних правовідносин, до даного спору підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Так, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що початок місячного строку визначено альтернативно - це день коли особа 1) дізналась або 2) повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай, ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналась про наявність відповідного порушення. Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналась про рішення, дії чи бездіяльність.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 року (справа № 800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Не знання про порушення через байдужість до своїх прав, не бажання дізнатися або певна бездіяльність щодо цього не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Зі змісту адміністративного позову та апеляційної скарги позивача вбачається, що позивач пов`язує звернення до суду з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 04.12.2018 № 11-р/2018, яким визнано неконституційними положення ч.ч. 3, 10 стаття 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ та від 15.04.2020 року № 2-р (ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону № 1166-VII, яким із Закону № 2453-VI в редакції до внесення змін Законом України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (надалі також Закон № 192-VIII) виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Відтак, місячний строк звернення до суду має обраховуватись з наступного дня, після прийняття Конституційним Судом України наведених рішень, а саме з 05.12.2018 року по рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 та з 16.04.2020 року по рішенню Конституційного Суду України від 15.04.2020 року № 2-р (ІІ)/2020 у справі № 3-311/2018.

Відповідно до конверту, яким адміністративний позов був надісланий до суду першої інстанції, останній був поданий до відділу поштового зв`язку 10.07.2020 року, тобто з перевищенням місячного строку звернення до суду, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

При цьому, заява про поновлення строку звернення до суду, як то передбачено ст. 121 КАС України, позивачем до суду не подавалась.

Також, поясненя, які б підтверджували поважність причин пропуску строку зверненя до суду, адміністративний позов не містить.

Відтак, проаналізувавши обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а поважні причини пропуску такого звернення відсутні, у зв`язку з чим поданий адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, в тому числі з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення адміністративного позову без розгляду.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 315, ст. 319, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/4678/20- скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко