Справа № 320/11741/20
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року № 320/11741/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Щавінського В.Р., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправним та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з вимогою скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 06.10.2020 №220462.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 позовну заяву залишено без руху.

10.12.2020 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно винесено постанову №220462 від 06.10.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 , з тих підстав, що позивач не перебував в статусі автоперевізника автомобіля «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE 5DP24», реєстраційний номер НОМЕР_2 щодо здійснення перевезення вантажу, яке мало місце 01.09.2020. Позивач вказує, що автомобіль «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 дійсно є його власністю, проте на час проведення перевірки, вказаний транспортний засіб на підставі Договору оренди транспортного засобу №050219 від 05.02.2019, переданий у оренду ТОВ «ВД ТРАНС» згідно акту приймання-передачі транспортних засобів в оренду від 05.02.2019, який відповідно до товарно-транспортної №252 від 01.09.2020 здійснював перевезення вантажу. На думку позивача, зазначене виключає його відповідальність за порушення законодавства, зокрема в межах Закону України «Про автомобільний транспорт», як автомобільного перевізника.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що позивач не повідомив про те, що транспортний засіб, які був об`єктом перевірки 01.09.2020, переданий в користування ТОВ «ВД ТРАНС». Стверджував, що повідомленням, яке направлене на адресу позивача 01.10.2020 (трек-номер поштового відправлення 668), позивача викликано для розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 06.10.2020, що відповідає розумним термінам листування. Зазначив, що позивач не скористався своїм правом щодо надання відповідних заперечень, пояснень та доказів до моменту винесення постанови. Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що прийнята відповідно до чинного законодавства.

У судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити даний адміністративний позов.

Представник відповідача у судових засіданнях проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Крім того, позивач у судовому засіданні призначеному на 17.03.2021 заявив клопотання про подальший розгляд даної адміністративної справи у порядку письмового провадження, представник відповідача проти заявленого позивачем клопотання не заперечував.

Протокольною ухвалою від 17.03.2021, керуючись ч. 3 ст. 194 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

В подальшому, 29.06.2021 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову. Дана заява обґрунтована тим, що на підставі оскаржуваної постанови від 06.10.2020 №220462 заступником начальника відділу Миронівського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пливою В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65503775 від 20.05.2021, яка на думку позивача є протиправною та підлягає скасуванню. Позивач вважає, що для уникнення порушення його законних прав та інтересів, слід застосувати захід забезпечення позову та зупинити стягнення у виконавчому провадженні №65503775, яке відкрите на підставі оскаржуваної постанови, до винесення рішення Київським окружним адміністративним судом у даній справі та набрання цим рішенням законної сили.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 зупинено стягнення у виконавчому провадження №65503775, яке 20.05.2021 відкрито заступником начальника відділу Миронівського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пливою В.В, на підставі постанови №220462 від 06.10.2020, видану Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,0 грн. з ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , позивачу на праві власності належить транспортний засіб «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2006, дата реєстрація 31.10.2012.

01.09.2020 інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області, відповідно до направлення на перевірку № 010977 від 27.08.2020, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області зупинений транспортний засіб марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 для проведення перевірки, що належить на праві власності ОСОБА_1 .

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки «DAF XF 95.430», номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що загальна маса транспортного засобу становить 50 т при нормативно допустимій - 44 т.

Надалі, відповідно до ч. 4 п. 4 Порядку №1007/1207 контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 01.09.2020 №027520.

У зв`язку із зазначеним, інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області складено акт №044630 від 01.09.2020 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від №238618 від 01.09.2020. Водія з вказаними актами було ознайомлено.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Зелінським С.А. відносно ОСОБА_1 прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №220462 від 06.10.2020, відповідно до якої на позивача на підставі абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаною постановою, оскаржив її 19.10.2020 до Державної служби країни з безпеки на транспорті.

Надалі, позивач отримав лист від Державної служби країни з безпеки на транспорті №8597/3.1/15-20 від 29.10.2020, згідно з якого вбачається, що позивачеві у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон №2344-III), Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок), Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху) та Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила проїзду транспортних засобів).

Згідно до ч. 1 ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Приписами ст. 6 зазначеного Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень передбачено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок - № 1567).

Згідно із зазначеним Порядком №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до п. 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт»; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення визначені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

У відповідності до ст. 60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Абзацом 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності за ст. 60 Закону №2344 є автомобільний перевізник.

Згідно ст. 1 Закону №2344, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Таким чином, автомобільний перевізник це не завжди власник автомобіля, це особа, яка його використовує, тобто здійснює перевезення пасажирів чи (та) вантажів цим транспортним засобом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2006 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ).

Вказаний транспортний засіб відповідно до Договору оренди транспортного засобу №050219 від 05.02.2019 передало в користування ТОВ «ВД ТРАНС».

Таким чином, на час проведення перевірки, транспортний засіб - автомобіль марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE 5DP24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_1 , на підставі Договору оренди транспортного засобу №050219 від 05.02.2019, акту приймання-передачі транспортних засобів в оренду від 17.07.2020 перебував у володінні ТОВ «ВД ТРАНС»., який відповідно до товарно-транспортної накладної №252 від 01.09.2020 здійснював перевезення вантажу.

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Тобто в даному випадку, оформлення тимчасового реєстраційного талону є правом, а не обов`язком позивача та його довіреної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що під час перевірки відповідач не встановив, чи є позивач перевізником.

Натомість позивач надав до суду письмові докази, які підтверджують його позицію, що він не є перевізником.

Щодо тверджень позивача про відсутність підстав для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій, суд зазначає наступне.

Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт винесено постанову №220462 від 06.10.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. до ОСОБА_1 за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01. (пп.3,4) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Правилами дорожнього руху (п.22.5) передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м , за довжиною - 22 м, фактичну масу понад 40 т, навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси транспортного засобу, навантаження на вісь, габаритів та протяжністю маршруту, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та /або великогабаритного транспортного засобу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженням з відповідними органами в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч. 3 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

До позивача оскаржуваною постановою від 06.10.2020 застосовано адміністративно-господарські санкції, за порушення п. 15 ч. 1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт": перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачем у позовній заяві доведено, що він не перебувало в статусі автоперевізника автомобіля марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE 5DP24», реєстраційний номер НОМЕР_2 щодо здійснення перевезення вантажу, яке мало місце 01.09.2020, що виключає в свою чергу відповідальність за порушення в межах Закону України "Про автомобільний транспорт" як автомобільного перевізника..

Відповідач доказів на спростування твердження позивача про те, що саме позивачем 01.09.2020 здійснювалось перевезення вантажу автомобілем марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE 5DP24», реєстраційний номер НОМЕР_2 не надав.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки, суд дійшов висновку, що під час перевірки позивач не був перевізником на автомобілі марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE 5DP24», реєстраційний номер НОМЕР_2 під час перевезення вантажу 01.09.2020, то він не може бути суб`єктом відповідальності за ст. 60 Закону №2344, а тому постанова Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті №220462 від 06.10.2020 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 , є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції від 11.11.2020 №30 позивачем сплачено судовий збір на суму 840 грн. 80 коп.

За таких обставин, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Керуючись статтями 2, 9, 72-78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.10.2020 №220462 про застосування адміністративно-господарського штрафу до ОСОБА_1 .

3. Стягнути сплачений судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.