Справа № 460/510/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2021 року м. Рівне №460/510/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дорошенко Н.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВиконавчого комітету Дубровицької міської ради
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Дубровицької міської ради, у якому просить визнати протиправними дії відповідача та зобов`язати відповідача видати позивачу довідку щодо підтвердження її проживання в АДРЕСА_1 з 01.08.1986 по 03.06.1991.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з моменту народження і до ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з своїми батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_2 . Факт проживання підтверджується копіями трудових книжок батьків. Вказує про те, що звернулася до відповідача з заявою про видачу довідки про місце реєстрації проживання для подальшої зміни категорії та видачі посвідчення 1 категорії, як потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Проте, у видачі довідки відмовлено, у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію місця проживання з моменту народження до 1991 року. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 05.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу суду від 05.02.2021 відповідачем отримано 28.03.2021 (а.с.34), у встановлений судом строк відзив на позовну заяву подано не було.

Оскільки відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву подано не було, то в силу вимог ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд вирішує дану справу за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, то відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською облдержадміністрацією 30.05.1993 (а.с.8).

Довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 04.11.2020 №4987 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована по АДРЕСА_3 з 03.06.1991 по 12.06.1996, з 06.04.1999 по 24.03.2000 та по АДРЕСА_4 з 20.05.2004 по 06.12.2016. Записи здійсненні згідно будинкової книги (а.с.10).

Листом від 03.12.2020 №09-823 виконавчий комітет Дубровицької міської ради Рівненської області повідомив позивачу, що у зв`язку з втратою будинкової книги, яка підтверджує офіційну реєстрацію місця проживання, видати довідку про місце проживання немає можливості (а.с.9).

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у видачі довідки протиправними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ).

Відповідно до п. 3 ст. 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Cтаттею 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що особи, постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, відносяться до категорії 3.

Згідно з ч.3 ст.15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону №796-ХІІ видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Таким чином, за приписами Закону №796-ХІІ видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування.

Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі - Порядок №551).

Відповідно до абз.5 п.6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Пунктом 11 Порядку №551 передбачено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, на підставі довідки встановленого зразка (додаток 6).

Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українською РСР від 23.07.1991 №106, м.Дубровиця віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка народилася в м. Дубровиця Рівненської області ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована по АДРЕСА_3 з 03.06.1991 по 12.06.1996, з 06.04.1999 по 24.03.2000 та по АДРЕСА_4 з 20.05.2004 по 06.12.2016. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 04.11.2020 №4987. Крім того, зі змісту даної довідки вбачається, що вказані записи здійсненні згідно будинкової книги (а.с.10).

Щодо підтвердження інших періодів проживання позивача на території м. Дубровиця, а саме до 03.06.1991, то з листа виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області від 03.12.2020 №09-823 вбачається, що видати довідку про місце проживання позивача немає можливості, у зв`язку з витратою будинкової книги, яка підтверджує офіційну реєстрацію місця проживання (а.с.9).

У зв`язку з цим суд вважає необхідним вказати, що відсутність у громадянина будинкової книги не може бути визнана обґрунтованою підставою для відмови у видачі довідки про період проживання на території зони радіоактивного забруднення, позаяк облік відповідних відомостей здійснюється органом місцевого самоврядування на підставі первинних облікових (реєстраційних) документів, а не на підставі будинкової книги особи. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач на відсутність у нього первинних облікових (реєстраційних) документів щодо реєстрації сім`ї позивача на території м. Дубровиця не покликається, водночас на вимогу ухвали суду від 06.05.2021 про витребування доказів відповідач таких документів не надав.

Відтак, суд вважає, що у виконавчого комітету Дубровицької міської ради підстави для відмови у видачі позивачу довідки про період її проживання на території гарантованого добровільного відселення відсутні.

Враховуючи аналіз вище наведених правових норм та долучених до матеріалів справи доказів, суд дійшов висновку, що виконавчий комітет Дубровицької міської ради зобов`язаний видати довідку, що підтверджує факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення.

Як було встановлено судом, що ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Рівненською облдержадміністрацією 30.05.1993 (а.с.8).

На виконання вимог ухвали суду від 06.05.2021 Рівненською обласною державною адміністрацією надано до суду належним засвідчені копії документів, що слугували підставою для видачі позивачу посвідчення постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, а саме: список дітей м. Дубровиця на отримання посвідчення потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Повідомлено суд, що інші документи, які слугували підставою для видачі посвідчення, відсутні (а.с.49-52).

У даному списку значиться, зокрема, і позивач ОСОБА_1 .

При цьому, в силу вимог ст.15 Закону №796-ХІІ підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи є довідка про період проживання на території гарантованого добровільного відселення.

Враховуючи, що позивач має встановлений у передбаченому законом порядку статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії, то, з урахуванням приписів статей 11, 14 Закону №796-ХІІ, вона проживала на території гарантованого добровільного відселення на день аварії на Чорнобильській АЕС або станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Таким чином, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе зобов`язати відповідача на підставі первинних облікових (реєстраційних) документів такого органу місцевого самоврядування видати довідку, яка підтверджує факт проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення, а саме в м. Дубровиця, Рівненської області, на день аварії на Чорнобильській АЕС або станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

Оцінюючі інші надані позивачем докази, суд враховує, що відповідно до положень статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Водночас, статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, суд зазначає, що довідка №52 від 03.12.2020, видана лікарем-педіатром Дубровицької лікарської амбулаторії №2 Комунального некомерційного підприємства "Дубровицький районний центр ПМСД" Дубровицької районної ради (а.с.11) не є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт проживання позивача з 01.08.1986 по 03.06.1991 у АДРЕСА_2 .

Крім того, довідки Дубровицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 Дубровицької районної ради №127 від 04.12.2020 та Дубровицького навчально-виховного комплексу "Ліцей школа" Дубровицької районної ради Рівненської області №01-40/317 від 04.12.2020 (а.с.16-17) підтверджують лише період навчання позивача у вказаних навчальних закладах, але не підтверджують проживання позивача по АДРЕСА_2 , з 01.08.1986 по 03.06.1991.

З долучених до матеріалів справи трудових книжок батьків позивача ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 судом встановлено, що з 01.08.1986 вони були прийняті на роботу в Дубровицьку центральну райлікарню (а.с.13-15).

У відповідності до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а отже, трудова книжка не відноситься до документів, які підтверджують період проживання особи за конкретною адресою.

Долучені до позову письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом не беруться до уваги, як неналежні засоби доказування, позаяк факт проживання особи в конкретно визначений період за конкретною адресою має бути підтверджений первинними реєстраційними документами та об`єктивно не може бути підтверджений свідченнями інших осіб.

У сукупності викладених обставин, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено факт проживання позивача з 01.08.1986 по 03.06.1991 по АДРЕСА_2 .

Тому, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Отже, позивач частково довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

У сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Дубровицької міської ради судовий збір в сумі 454,00 грн. Оригінал квитанції про сплату судового збору від 27.01.2021 №23 знаходиться в матеріалах справи (а.с.4).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до виконавчого комітету Дубровицької міської ради (вул. Воробинська, 4, м. Дубровиця, Рівненська область, 34100, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії виконавчого комітету Дубровицької міської ради щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про період її проживання в м.Дубровиця Рівненської області.

Зобов`язати виконавчий комітет Дубровицької міської ради на підставі первинних облікових документів видати ОСОБА_1 довідку, яка підтверджує її проживання в м. Дубровиця Рівненської області на день аварії на Чорнобильській АЕС або станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Дубровицької міської ради судовий збір в сумі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06 липня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко