Справа № 240/1366/21
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
08 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/1366/21
категорія 112030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Романченка Є.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшов вказаний позов, у якому ОСОБА_1 просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом №157 від 03.12.2020, в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка, ОСОБА_2 з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що її чоловіку ОСОБА_2 було встановлено третю групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача помер. При цьому, згідно довідки Житомирської обласної МСЕК №2 від 11.01.2017 № 901389 та Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв № 295 від 04.09.2019 року захворювання та причина смерті колишнього військовослужбовця, солдата у відставці ОСОБА_2 пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби (захистом Батьківщини).
З огляду на зазначене, позивач звернулась із заявою до Овруцького об`єднаного військового комісаріату про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка. Однак рішенням, оформленим Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 3.12.2020 року № 157 позивачу було відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто понад один рік після звільнення останнього з військової служби. Крім того у зазначеному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 на час смерті не був військовослужбовцем, а виплата грошової допомоги здійснюється виключно членам сімей померлих військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Ухвалою суду від 22.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, було прийнято до розгляду, за правилами загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання у справі на 21.04.2021 о 10:00. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.
19.04.2021 року через канцелярію суду від Міністерства оборони України надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що згідно положень п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою) було передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Тобто дана норма, щодо порядку виплати має чіткі часові умови, а саме, якщо загибель (смерть) військовослужбовця настала або під час військової служби або протягом року після звільнення зі служби.
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що ОСОБА_2 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу 12.04.2016 року, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з моменту звільнення з військової служби і до моменту смерті ОСОБА_2 пройшло більш 3 років, що перевищує встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком №975 річний термін (365 днів), у відповідача були відсутні підстави для задоволення заяви позивача та призначення їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка.
21.04.2021 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 13.05.2021 у зв`язку з залученням 3 особи - Житомирського обласного військового комісаріату.
13.05.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Розгляд справи по суті розпочато.
Позивач в засіданні суду позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Представник Міністерства оборони України, заперечував проти задоволення позовних вимог з мотивів викладених у відзиві.
Представник третьої особи, щодо задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши пояснення представників сторін, суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне.
Наказом командира 14 окремої механізованої бригади від 12.04.2016 року №31-К рядового ОСОБА_2 , старшого механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти було звільнено у запас.
Як встановлено судом ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.07.2019 року (а.с. 9).
Згідно довідки Житомирської обласної МСЕК №2 від 11.01.2017 № 901389 ОСОБА_2 було встановлено третю групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 10).
Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 39 років (а.с. 11).
Згідно Витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв у колишнього військовослужбовця № 295 від 04.09.2019 року захворювання та причина смерті колишнього військовослужбовця, солдата у відставці ОСОБА_2 пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби (захистом Батьківщини) (а.с. 13).
З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю чоловіка, ОСОБА_1 звернулась із заявою до Овруцького об`єднаного міського військового комісаріату.
Разом з тим, відповідно до витягу з Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 3.12.2020 року № 157 позивачу було відмовлено у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто понад один рік після звільнення останнього з військової служби. Крім того у зазначеному протоколі зазначено, що ОСОБА_2 на час смерті не був військовослужбовцем, а виплата грошової допомоги здійснюється виключно членам сімей померлих військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби.
Не погоджуючись із зазначеними рішенням Міністерства оборони України та вважаючи його протиправними, позивач звернулась до адміністративного суду.
Дослідивши адміністративний позов, відзив Міністерства оборони України, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відмову в позові, враховуючи наступне.
Як встановлено статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - №2232-ХІІ) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 Закону №2011-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а саме на день смерті її чоловіка) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно із частиною 1 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Статтею 16-3 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Так відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 (далі - Порядок № 975), днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Частиною 1 пункту 4 Порядку №975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Суд при вирішенні адміністративної справи критично ставиться до посилання відповідача на те, що виплата грошової допомоги здійснюється виключно членам сімей померлих військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби, з огляду на наступне.
Так зі змісту статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Визначальним, на думку суду, є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду по справі № 2240/2957/18 від 28.01.2020 року.
Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, але разом з тим законодавцем умови отримання одноразової грошової допомоги з цих підстав обмежено певним часом.
Станом на день виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, тобто на день смерті її чоловіка, що зазначена у свідоцтві про смерть (13.07.2019 року), законодавством України було передбачено, що така виплата призначається і виплачується у разі смерті особи, звільненої з військової служби, та якщо її смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби.
Як було встановлено судом, рядового ОСОБА_2 було звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу 12.04.2016 року, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з моменту звільнення з військової служби і до моменту смерті ОСОБА_2 пройшло більш 3 років, що перевищує встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком №975 річний термін (365 днів)
За таких умов суд погоджується з думкою відповідача про те, що у Міністерства оборони України були відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.
Керуючись вимогами ст.ст. 77, 241-246, 258, 262, 295 КАС України, суд, -
вирішив:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко