Справа № 240/22160/20
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/22160/20

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Шимоновича Р.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" до Міністерства інфраструктури України про визнання протиправним повідомлення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним повідомлення Міністерства інфраструктури України №15829/37/10-20 від 18.11.2020 року про невідповідність матеріально-технічної бази та персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" як суб`єкта проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів;

- зобов`язати Міністерство інфраструктури України надіслати повідомлення та копії документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" як суб`єкта проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу до Головного сервісу центру МВС у відповідності до п. 6 "Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортного засобів", затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 року №137 "Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу".

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" є компетентним органом у сфері перевірки технічного стану колісних транспортних засобів та має визначене законом устаткування і персонал для здійснення вказаної діяльності. 03.11.2020 року позивач подав до Міністерства інфраструктури України повідомлення за №701 про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, до якого позивач додав передбачені додатком №1 та Порядку №137 документи. Проте, у відповідь Міністерство інфраструктури України направило позивачу повідомлення №15829/37/10-20 від 18.11.2020 року згідно якого було вказано про невідповідність поданих документів вимогам щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників, що затверджені наказом Міністерства юстиції України 25.12.2012 за №2169/22481. Крім того, відповідач зазначив про ненадання копій документів на право володіння чи користування виробничими будівлями, неможливість визначення обертання коліс роликового гальмівного стенду "Hofman" зі швидкістю, визначеною пп. 5.1.4 п.1 ДСТУ 3333-96, відсутністю в паспорті випробувальної лабораторії Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" ОВD сканера, не підтвердженням компетенції з проведенням перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених пунктами 1.3.1-1.3.3 пункту 1.3 Вимог, зокрема, із застосування нормативних документів ДСТУ 3525-97, ГОСТ 5727-88, ГОСТ 27578-87 та еквівалентних норм до правил ЄЕК ООН. Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний був діяти у відповідності до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 6 Порядку №137 і після здійснення перевірки поданих позивачем документів надіслати повідомлення позивача з доданими документами до Головного сервісного центру МВС.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено відкрите судове засідання у справі на 10.02.2021 року 10:00.

Відповідач скориставшись своїм правом, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивував тим, що повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" від 03.11.2020 №701 разом з доданими до нього документами не відповідає вимогам Порядку №137 та вимогам до перевірки. Відповідач зазначив про ненадання копій документів на право володіння чи користування виробничими будівлями, неможливість визначення обертання коліс роликового гальмівного стенду "Hofman" зі швидкістю, визначеною пп. 5.1.4 п.1 ДСТУ 3333-96, відсутністю в паспорті випробувальної лабораторії Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" ОВD сканера, не підтвердженням компетенції з проведенням перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених пунктами 1.3.1-1.3.3 пункту 1.3 Вимог, зокрема, із застосування нормативних документів ДСТУ 3525-97, ГОСТ 5727-88, ГОСТ 27578-87 та еквівалентних норм до правил ЄЕК ООН. Разом з тим, зауважив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" не є акридитованим органом у сфері випробувань, здійснення яких є необхідним для виконання обов`язкового технічного контролю транспортних засобів відповідно до Порядку №137 та Вимог №710.

У свою чергу, представник позивача подав до суду відповідь не відзив, у якій посилається, зокрема, на те, що твердження відповідача про не підтвердження компетентності зі встановлення відповідності даних маркування стосовно перевірки технічного стану транспортних засобів відповідно до правил ЄЕК ООН на актів законодавства ЄС спростовуються атестатом про акредитацію, який виданий компетентним органом, що згідно закону має право перевіряти таку відповідність.

10.02.2021 року у судовому засіданні оголошено перерву до 25.02.2021 року 14:30.

25.02.2021 року у судове засідання прибув представник позивача, представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином.

Представник позивача просив задовольнити позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Просив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без участі представника позивача.

Протокольною ухвалою суду від 25.02.2021 року подальший розгляд справи вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (далі - ТОВ "Юнігран") зареєстровано в якості юридичної особи 20.12.1996 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємств та громадських формувань. Одним із основних видів господарської діяльності є технічні випробування та дослідження (Код ЕВЕД 71.20).

15.10.2020 року Національне агентство з акредитації України акредитувало випробувальну лабораторію ТОВ "Юнігран" відповідно до вимог ДСТУ ІSO/IEC 17025:2017 (ІSO/IEC 17025:2017) в сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій М1, М2, М3, N1, N2, N3, О1, О3, О4, що підтверджується атестатом про акредитацію від 15.10.2020 №201767.

03.11.2020 року позивач подав до Міністерства інфраструктури України повідомлення за №701 про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, до якого позивач додав:

- засвідчену своїм підписом, скріпленим печаткою, копію атестату про акредитацію разом з паспортом, що містить інформацію про устаткування ТОВ "Юнігран";

- копії правовстановлюючих документів на право володіння (користування) земельною ділянкою та виробничими будівлями;

- завірені фотографії загального вигляду території з виробничим приміщенням, робочих місць з установленим обладнанням та видом обладнаного місця прийому громадян.

Перевіривши зазначену у повідомленні ТОВ "Юнігран" інформацію, Міністерство інфраструктури України дійшло висновку про невідповідність поданих документів Вимогам щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників, що затверджені наказом Міністерства юстиції України 25.12.2012 за №2169/22481. Крім того, відповідач зазначив про ненадання копій документів на право володіння чи користування виробничими будівлями, неможливість визначення обертання коліс роликового гальмівного стенду "Hofman" зі швидкістю, визначеною пп. 5.1.4 п.1 ДСТУ 3333-96, відсутністю в паспорті випробувальної лабораторії ТОВ "Юнігран" ОВD сканера, не підтвердженням компетенції з проведенням перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених пунктами 1.3.1-1.3.3 пункту 1.3 Вимог, зокрема, із застосування нормативних документів ДСТУ 3525-97, ГОСТ 5727-88, ГОСТ 27578-87 та еквівалентних норм до правил ЄЕК ООН.

Не погоджуючись з висновком Міністерства інфраструктури України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII Транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 затверджений Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів (далі - Порядок №137).

Відповідно до пункту 1 Порядку №137 цей порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Пунктом 2 Порядку №137 передбачено, що виконавцем [обов`язкового технічного контролю технічного стану транспортного засобу] є юридична особа або фізична особа - підприємець, визначена як суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.

Відповідно до пункту 5 Порядку №137 юридична особа або фізична особа - підприємець надсилає Мінінфраструктури повідомлення про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів згідно з додатком 1 (далі - повідомлення) у разі, коли вона має:

1) устатковання згідно з переліком обладнання, необхідного для проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, згідно з додатком 2;

2) атестат про акредитацію органу з оцінки відповідності згідно із Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності».

Згідно з пунктом 6 Порядку №137 Мінінфраструктури протягом 10 днів з дня надходження повідомлення перевіряє зазначену в ньому інформацію про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів шляхом аналізу поданих разом з повідомленням документів та в разі підтвердження такої інформації надсилає повідомлення та копії документів до Головного сервісного центру МВС.

У разі виявлення недостовірної інформації, зазначеної в повідомленні, Мінінфраструктури письмово повідомляє юридичній особі або фізичній особі - підприємцю про невідповідність поданих документів вимогам цього Порядку або Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Мінінфраструктури від 26 листопада 2012 р. № 710 (далі - Вимоги до перевірки), з обов`язковим зазначенням виявлених недоліків.

Після усунення недоліків, що стали причиною неможливості надіслання повідомлення та копій документів до Головного сервісного центру МВС, юридична особа або фізична особа - підприємець має право подати нове повідомлення відповідно до пункту 5 цього Порядку.

Відповідно до пункту 7 Порядку №137 Головний сервісний центр МВС протягом трьох робочих днів вносить дані про пункт технічного контролю із зазначенням категорії і призначення транспортних засобів до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів та інформує виконавця.

Згідно додатку 2 до Порядку №137 перелік обладнання, необхідного для проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів включає: 1. підйомні пристрої транспортного засобу, його складових частин та (або) оглядова канава. 2. стенд для контролю характеристик гальмових систем, а у разі, коли неможливо застосувати метод стендових випробувань через особливості конструкції транспортного засобу, - атестована ділянка дороги для дорожніх випробувань гальмових систем. 3. пристрій для визначення вагового навантаження на вісь, якщо він не є складовою стенда для контролю характеристик гальмових систем. 4. вимірювач частоти обертання колінчастого вала двигуна. 5. пристрій для вимірювання та регулювання тиску повітря в пневматичних гальмових системах та пневматичних шинах. 6. пристрої для вимірювання висоти рисунка протектора шин. 7. прилад для вимірювання кутів нахилу променів, світлорозподілу, сили світла фар. 8. пристрій для регульованого натиску на механізм управління інерційною гальмовою системою причепа. 9. багатоканальний газоаналізатор або газоаналізатори нормованих викидів у спалинах двигунів з іскровим запалюванням. 10. димомір. 11. прилад для вимірювання коефіцієнта світлопропускання стекол. 12. електронний детектор для перевірки наявності витоку газу із системи газобалонного обладнання. 13. засоби вимірювальної техніки для контролю за лінійними розмірами відповідно до застосовуваних методів контролю.

Згідно статті 1 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» від 17.05.2001 № 2407-III акредитація органів з оцінки відповідності (далі - акредитація) - засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» метою акредитації є: забезпечення єдиної технічної політики у сфері оцінки відповідності; забезпечення довіри споживачів до діяльності з оцінки відповідності; створення умов для взаємного визнання результатів діяльності акредитованих органів на міжнародному рівні; усунення технічних бар`єрів у торгівлі.

Частиною 2 статті 5 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» передбачено, що акредитація здійснюється відповідно до вимог, установлених законодавством у сфері акредитації, національними стандартами з питань акредитації, гармонізованими з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, а також іншими документами з питань акредитації, прийнятими національним органом України з акредитації, міжнародними та європейськими організаціями з акредитації. Перелік назв і позначень таких актів та документів, тексти нормативно-правових актів з питань акредитації, а також тексти інших документів з питань акредитації, прийнятих національним органом України з акредитації, оприлюднюються на веб-сайті національного органу України з акредитації в Інтернеті.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» Національний орган України з акредитації на підставі заявки органу з оцінки відповідності оцінює компетентність цього органу для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності.

Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» якщо національний орган України з акредитації встановлює, що відповідний орган з оцінки відповідності є компетентним для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності, національний орган України з акредитації приймає рішення про його акредитацію чи розширення сфери його акредитації. У разі прийняття рішення про акредитацію органу з оцінки відповідності йому видається атестат про акредитацію та надається право використовувати національний знак акредитації. Строк дії атестата про акредитацію становить п`ять років. Опис та правила застосування національного знака акредитації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку.

Суд зазначає, що правом проводити обов`язковий технічний контроль транспортних засобів наділені суб`єкти господарювання, які мають устатковання згідно з переліком обладнання, необхідного для проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів та в установленому законом порядку отримали атестат про акредитацію органу з оцінки відповідності, за умови, що дані про такого суб`єкта господарювання внесено до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

Умовою внесення даних про суб`єкта господарювання до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів є позитивний висновок Міністерства інфраструктури України, що приймається ним за наслідками розгляду повідомлення суб`єкта господарювання про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

У разі виявлення недостовірної інформації, зазначеної в повідомленні, Мінінфраструктури письмово повідомляє суб`єкту господарюванню про невідповідність поданих документів вимогам Порядку №137 або Вимогам до перевірки, з обов`язковим зазначенням суті (обґрунтуванням) виявлених недоліків.

Дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд керується викладеним нижче.

Як вбачається з паспорту випробувальної лабораторії ТОВ «Юнігран», лабораторія оснащення наступним випробувальним устаткуванням: випробувальний майданчик відкритий; випробувальний майданчик закритий, розташований у випробувальній лабораторії; оглядова канава; реглоскоп ВЕТА 2066Т/L1 ПС (0342); вимірювач світла пропускання скла "ТОНИК"; газоаналізатор TEXA GASBOX (GGAJT004510); димомір TEXA OPABOX GOAJT003687; гальмівний стенд Hofmann; люфтомір ИСЛ-М (М036.000.00-02ПС); динамометр ДА-500 (ДА.010.500.005.200.100РЄ); лінійка (31); лінійка 1000; релетка Р5УЗК (POO 1); секундомір HS-46-001(12); Манометр шинний (1026); Манометр шинний (1025); ключ динамометричний МТ-1-500 КДТ.020.00ПС; ключ динамометричний МТ-1-800 КДТ,020.001ПС; люксметр Ю-116; витокошукач газів ТГМ-3 ТГМ.ОО.ОО.ОООПС; прилад для вимірювання тиску СО-112; штангенциркуль ШЦ-І-125-0,1 ШЦ 00,00 ПС; штангенглибиномір ШГ-З0-0,1 ; вимірювач рівня звуку ВШВ-003-М2; прилад для перевірки натягу ременів ППНР-100 Э-ОМ-004.000,000РЭ; метеостанція TFA «Sinus» 35.1095; кутомір 30С321; метеостанція TFA «Sinus» 35.1095.

Вказане обладнання відповідає Переліку обладнання, необхідного для проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу».

Атестатом про акредитацію від 15.10.2020 №201767, виданим Національним агенством з акредитації України підтверджується, що випробувальна лабораторія ТОВ "Юнігран" компетентна відповідно до вимог ДСТУ ІSO/IEC 17025:2017 (ІSO/IEC 17025:2017) в сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій М1, М2, М3, N1, N2, N3, О1, О3, О4.

Відповідно до сфери акредитації від 30.03.2020 року та доповнення до сфери акредитації від 15.10.2020 року, що є додатками до атестата про акредитацію від 15.10.2020 року №201767, випробувальна лабораторія ТОВ "Юнігран" є компетентним органом у сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій М1, М2, М3, N1, N2, N3, О1, О3, О4.

03 листопада 2020 року позивач подав до Міністерства інфраструктури України повідомлення № 701 про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу Вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, до якого позивач додав передбачені додатком №1 до Порядку №137 наступні документи:

- засвідчену своїм підписом, скріпленим печаткою, копію атестату про акредитацію разом з паспортом, що містить інформацію про устаткування ТОВ «Юнігран»;

- копії правовстановлюючих документів на право володіння (користуванн) земельною ділянкою та виробничими будівлями;

- завірені фотографії загального вигляду території з виробничим приміщенням, робочих місць з установленим обладнанням та видом обладнаного місця прийому громадян.

Дослідивши зазначену у повідомленні ТОВ "Юнігран" інформацію, Міністерство інфраструктури України дійшло висновку про невідповідність поданих документів Вимогам щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників, що затверджені наказом Міністерства юстиції України 25.12.2012 за №2169/22481. Крім того, відповідач зазначив про ненадання копій документів на право володіння чи користування виробничими будівлями, неможливість визначення обертання коліс роликового гальмівного стенду "Hofman" зі швидкістю, визначеною пп. 5.1.4 п.1 ДСТУ 3333-96, відсутністю в паспорті випробувальної лабораторії ТОВ "Юнігран" ОВD сканера, не підтвердженням компетенції з проведенням перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених пунктами 1.3.1-1.3.3 пункту 1.3 Вимог, зокрема, із застосування нормативних документів ДСТУ 3525-97, ГОСТ 5727-88, ГОСТ 27578-87 та еквівалентних норм до правил ЄЕК ООН.

Ретельно перевіривши матеріали справи, оцінивши викладені сторонам аргументи, суд зазначає таке.

Правом проводи обов`язковий технічний контроль транспортних засобів наділені суб`єкти господарювання, які мають устаткування згідно з переліком обладнанні необхідного для проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів та в установленому законом порядку отримали атестат про акредитацію органу з оцінки відповідності, за умови, що дані про такого суб`єкта господарювання внесено до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

Умовою внесення даних про суб`єкта господарювання до реєстру суб`єктів проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів є позитивний висновок Міністерства інфраструктури України, що приймається ним за наслідками розгляду повідомлення суб`єкта господарювання про відповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

У разі виявлення недостовірної інформації, зазначеної в повідомленні, Мінінфраструктури письмово повідомляє суб`єкта господарюванню про невідповідність поданих документів вимогам Порядку №137 або Вимогам до перевірки, з обов`язковим зазначенням суті (обгрунтуванням) виявлених недоліків.

Як вже зазначалось Міністерство інфраструктури України дійшло висновку про те, що позивач не надав копій документів на право володіння чи користування виробничими будівлями, неможливістю визначення обертання коліс роликового гальмівного стенду "Hofman" зі швидкістю, визначеною пп. 5.1.4 п.1 ДСТУ 3333-96, відсутністю в паспорті випробувальної лабораторії ТОВ "Юнігран" ОВD сканера, не підтвердженням компетенції з проведенням перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених пунктами 1.3.1-1.3.3 пункту 1.3 Вимог, зокрема, із застосування нормативних документів ДСТУ 3525-97, ГОСТ 5727-88, ГОСТ 27578-87 та еквівалентних норм до правил ЄЕК ООН.

Твердження відповідача про те, що в оскаржуваному повідомленні на відсутність копій документів на право володіння чи користування виробничими будівлями не відповідає дійсності та спростовується витягом з Державного реєстру на нерухоме майно від 21.07.2015 року №40948059 та від 19.12.2014 року №31304414.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач володіє об`єктом нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Житомирська область, місто Малин, вулиця Кримського, будинок 118 , що складається з наступних будівель: приміщення профілакторію, позначене за планом земельної ділянки літерою «к», цегла, загальною площею: 209.0 кв.м.; приміщення будинку для обкатки двигунів - «к1», цегла, загальною площею: 106.8 кв.м.; адмінбудинок - «А», цегла, загальною площею: 640.3 кв.м.; диспетчерська - «Б», цегла, загальною площею: 374,9 кв.м., будівля КПП «В», цегла, загальною площею: 466,0 кв.м.; мехсклад - «Г», цегла, загальною площею: 2688,5 кв. м., приміщення складу красок - «Д», цегла, загальною площею: 610.2 кв.м.; приміщення котельні - «Д», цегла, загальною площею: 103,7 кв. м.; механічна мийка автомобілів - "З", цегла, загальною площею: 722, 5 кв.м.; будівля шино монтажного посту "Л", цегла, загальною площею: 179,7 кв.м.; тупові бокси - «М», цегла, загальною площею 379,8 кв. м., тупікові бокси - «Н», цегла, загальною площею: 202,1 кв.м.; будівля д/п - "О", цегла, загальною площею: 21,3 кв.м.; будівля розливної бензозаправки - «П», цегла, загальною площею: 8,4 кв. м. Загальна площа - 7059,1 кв.м.

Згідно наданого позивачем до повідомлення від 03.11.2020р. паспорта Випробувальної лабораторії ТОВ «Юнігран» використовуються наступні приміщення: проведення стендових та лабораторних випробувань ВЛ №1- 243 кв.м.; приміщення для проведення стендових та лабораторних випробувань ВЛ №2 - 117 кв.м.; приміщення для обробки результатів випробувань та оформлення документації - 26 кв.м.; приміщення для обробки результатів випробувань та оформлення документації - 25 кв.м.; приміщення для зберігання документації - 25 кв.м.

Тобто, надані позивачем до повідомлення від 03.11.2020, копії правовстановлюючих документів на право користування земельною ділянкою - Договір оренди земельної ділянки №52 від 19.12.2014 року та правовстановлюючі документи на право володіння виробничими будівлями - витяг з Державного реєстру на нерухоме майно від 21.07.2015 року №40948059 підтверджують навність у позивача такого права.

Що стосується неможливості визначити, що роликовий гальмівний стенд "Hofman" із заводським номером №148678 та інвентарним №22 може забезпечити обертання колі з частотою, відповідно до значень швидкостей згідно з п.5.1.4 п. 5.1. ДСТУ 3333-96 спростовується технічною документацією на роликовий гальмівний стенд "Hofman".

Відповідно до п.5.1.4 п. 5.1 ДСТУ 3333-96 "Стенди роликові для перевірки гальмівних систем дорожніх транспортних засобів в умовах експлуатації" силові стенди повинні забезпечувати обертання коліс з частотою, що відповідає таким значенням швидкостей: для легкових автомобілів та ТДЗ, які використовують гальмівні механізми легкових автомобілів не менше ніж 4 км/год; для решти ТДЗ - не менше ніж 2 км/год.

Наявний у позивача гальмівний стенд "Hofman" №148678 інд. №22 збезпечує перевірку ефективності гальмування робочою, запасною, стоянковою та допоміжною гальмівними системами дорожніх транспортних засобів. Згідно з інструкцією по експлуатації гальмівний стенд "Hofman" має швидкість обертання коліс - 2,6 км/год, що є більшою, ніж встановлена у п. 5.1.4 п. 5.1. ДСТУ 3333-96 "Стенди роликові для перевірки гальмівних систем дорожніх транспортних засобів в умовах експлуатації" - 2 км/год.

Посилання відповідача в оскаржуваному повідомленні щодо відсутності у позивача в паспорті випробувальної лабораторії ТОВ «Юнігран» ОВD сканера, який передбачений підпункту 3.10 пункту 3 додатку 4 до Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року №710 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2012 року №2169/22481 спростовується тим, що згідно пп. 3.10 п.3 Додатку 4 Вимог №710 типова послідовність основних операцій технічного контролю передбачає контроль за рівнем забруднюваних речовин і димністю спалин або діагностування за допомою ОВD.

У даному випадку, випробувальна лабораторія ТОВ «Юнігран» забезпечує контроль за рівнем забруднюваних речовин і димністю спалин за допомогою Димоміра TEXA OPABOX GOAJT003687, Зав. №003687, Інв. №18. Наявність ОВD є альтернативним засобом вимірювальної техніки та не є обов`язковим.

Щодо не підтвердження компетентності з проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, передбачених підпунктами 1.3.1-1.3.3 пункту 1.3 Вимог №710, зокрема із застосуванням нормативних документів ДСТУ 3525-97, ГОСТ 5727-88, ГОСТ 2557-87, то таке спростовується пунктами 1,2 сфери акредитації від 30.03.2020 року, що підтверджує компетентність позивача з проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів, в тому числі щодо вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року №710 та пункту 1.3 розділу І.

Згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» передбачено, якщо національний орган України з акредитації встановлює, що відповідний орган з оцінки відповідності є компетентним для провадження визначеної в заявці діяльності з оцінки відповідності, національний орган України з акредитації приймає рішення про його акредитацію чи розширення сфери його акредитації. У разі прийняття рішення про акредитацію органу з оцінки відповідності йому видається атестат про акредитацію та надається право використовувати національний знак акредитації. Строк дії атестата про акредитацію становить 5 років.

Тобто, Національне агентство з акредитації України засвідчило компетентність позивача відповідно до вимог ДСТУ ІSO/IEC 17025:2017 у сфері випробувань колісних транспортних засобів категорій М1, М2, М3, N1, N2, N3, О1, О3, О4, а тому суд відхиляє аргументи відповідача, відповідно до яких позивач не є акредитованим органом у сфері випробувань, здійснення яких є необхідним для виконання обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, оскільки вони спростовуються наявним у позивача атестатом про акредитацію від 15.10.2020 №201767.

З приводу не підтвердження компетентності із встановлення відповідності даних маркування стосовно перевірки технічного стану транспортних засобів додатку №2 Вимог №710 то суд зазначає, що пунктом 2 сфери акредитації від 30.03.2020 року підтверджується компетентність позивача з проведення перевірки технічного стану колісних транспортних засобів відповідно до вимог постанови КМУ від 30.01.2012 року №137, наказу Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 року №710.

При цьому, додаток №2 вимог №710 наводить правила ЄЕК ООН та акти законодавства ЄС, які містять дані про маркування стосовно перевірки технічного стану ТЗ та носить інформативний характер. Вимоги щодо перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, його складників визначені додатком №1 Вимог №710 і позивач їм відповідає.

Переглянувши зміст повідомлення Міністерства інфраструктури України від 18.11.2020 №15829/37/10-20, судом встановлено, що в ньому не міститься викладу встановлених у ході перевірки обставин, що свідчили б про невідповідність поданих позивачем документів Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Мінінфраструктури від 26.11.2012 № 710.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

З огляду на те, що оскаржуване повідомлення Міністерства інфраструктури України від 18.11.2020 №15829/37/10-20 не містить посилання на інформацію, аналіз якої свідчить про невідповідність поданих позивачем документів вимогам Порядку №137 або Вимогам до перевірки, висновок Міністерства інфраструктури України про невідповідність матеріально-технічної бази та персоналу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів є необґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що встановленими у ході розгляду справи обставинами та наявними у матеріалах справи доказами спростовуються висновки Міністерства інфраструктури України, викладені у повідомленні від 18.11.2020 №15829/37/10-20 про невідповідність поданих позивачем документів вимогам Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягам перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, та/або Вимогам до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затвердженим наказом Міністерством інфраструктури України від 26.11.2012 № 710.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, суд, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав доказів, які б спростовували доводи позивача, а тому дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу у цій справі, суд керується такими мотивами.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини п`ятої статті 134 КАС України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою вказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (частина дев`ята статті 139 КАС України).

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень у випадку задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 02.09.2020 року у справі №826/4959/16 вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися у тому числі через призму принципу співмірності, який, як вже було зазначено вище, включає у себе такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони.

На підтвердження понесеного позивачем розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано: копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; рахунок-фактура №177 від 27.11.2020 року; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; акт виконаних робіт (наданих послуг); платіжне доручення №134043 на суму 11000, 00 грн.

Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг), вартість однієї години наданих адвокатом послуг становить 1000,00 грн., а кількість витраченого часу у зв`язку із розглядом судової справи становить 11 годин. Загальна вартість послуг адвоката становить 11000,00 грн.

У матеріалах справи наявний належним чином складений договір про надання правничої допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, заявлених позивачем, судом встановлено, що витрати позивача на правову допомогу в сумі 11000,00 грн. пов`язані з розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а також співмірним виконаними адвокатом роботами (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 11000,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" (вул. Шевченка, 15, смт. Гранітне, Малинський р-н., Житомирська обл., 11601, ) до Міністерства інфраструктури України (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) про визнання протиправним повідомлення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним повідомлення Міністерства інфраструктури України від 18.11.2020 року №15829/37/10-20 про невідповідність матеріально-технічної бази та персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" як суб`єкта проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу вимогам щодо проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів.

Зобов`язати Міністерство інфраструктури України надіслати повідомлення та копії документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" як суб`єкта проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу до Головного сервісу центру МВС у відповідності до п. 6 "Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортного засобів", затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 року №137 "Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнігран" за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства інфраструктури України сплачений судовий збір в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) 00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повни текст рішення складено 08 липня 2021 року.

Суддя Р.М.Шимонович