Справа № 357/4826/21
Суддя: Ярмола О. Я.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4826/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Біла Церква, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,Батальйону патрульної поліції м. Біла Церква УПП в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

11.05.2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ЕАН № 4039851 від 09.04.2021 року, мотивуючи тим, що 09.04.2021 року інспектор батальйону патрульної поліції старший лейтенант поліції Бондаренко Д.Б. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 4039851 від 09.04.2021 року, яким застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивач, вважає, що постанова є протиправною та необґрунтованою, оскільки ним було дотримано Правила дорожнього руху України, та позивача було зупинено не за керування автомобілем без прав, а за не вімкнене світло фар, при спілкуванні, поліцейський протиправно шукав інші порушення, щоб притягти позивача до відповідальності. А тому, позивач просив суд скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 12.05.2021 року відкрито провадження у зазначеній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами ст.286 КАС з повідомленням учасників справи відповідно до ст.268 КАС (а.с.17).

Позивач в судовому засіданні підтримав позов.

Представник відповідача, Батальйону патрульної поліції м. Біла Церква УПП в Київській області, в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 квітня 2021 р. інспектор батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Бондаренко Д.Б. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 4039851 від 09.04.2021 року, яким застосував до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 09.04.2021 року об 01 год.16 хв. в м.Біла Церква по вул. Петра Запорожця, 244 керував транспортним засобом ВАЗ 21112 д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому є таким, що позбавлений права керування, чим порушив п.2.1 ПДР. (а.с.8,9).

Судом було встановлено, що Білоцерківським міськрайонним судом ухвалено постанову від 12.03.2021 р., справа № 357/1862/21 3/357/1515/21, якою позивач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Дана постанова від 22.03.2021 року набрала законної сили.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що не їздить за кермом після позбавлення прав керування. 09.04.2021р. його автомобілем керував знайомий ОСОБА_2 , а позивач був дома. Просив скасувати оскаржувану постанову, оскільки він не керував ТЗ.

З відзиву на позов слідує, що 09.04.2021 року об 01 год.16 хв. водій ОСОБА_3 керував транспортним засобом «ВАЗ 21112» д.н.з. НОМЕР_1 за адресою вул.Петра Запорожця,244 в м.Біла Церква при цьому будучи позбавленим права керування транспортними засобами, рішення від 12.03.21 року, справа № 357/1862/21, чим порушив п.2.1 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч.4 ст.126 КУпАП. Та одночасно зазначили, що постанова була винесена інспектором батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області ДПП старшим лейтенантом поліції Бондаренком Д.Б. У даному випадку позивач був зупинений за рух без ввімкненого світла фар в темну пору доби. Підтвердження цього факту відображене у позовній заяві позивача, що, в розумінні ч. 4 ст. 77 КАС України не потребує додаткового доказування. Проводячи перевірку, було виявлено, що ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортним засобом, про що у фабулі постанови було прописано з посилання на фактичні дані, а саме на рішення суду від 12.03.2021 у справі № 357/1862/21. Під-час розгляду справи та подальшого винесення постанови була застосована норма ст. 36 КУпАП, а саме постанова була винесена за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. На місці розгляду справи проводилась відеофіксація на нагрудну камеру поліцейського АІ 00127, про що було повідомлено позивача. При складанні постанови було виявлено, що камера розрядилася, через що в розділі 7 постанови не було внесено даних про технічний пристрій. Також, вказали, що доказами, відповідно до ст.251 КУпАП, є не лише відеозапис, а будь-які фактичні дані. Позовна заява містить підтвердження зупинки його поліцейськими за рух без ввімкненого світла фар. У фабулі постанови зазначені фактичні дані щодо позбавлення позивача права керування транспортними засобами за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За невиконання вимог пунктів 2.1 Правил дорожнього руху передбачена адміністративна відповідальність згідно з частино четвертою статті 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон)...;

Приписами пункту 2.4 Правил дорожнього руху України визначено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а)пред`явити для перевірки документи,зазначені впункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті, 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 9 КУпАП визначено поняття адміністративного правопорушення та зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 90 КАС України, ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показниками технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що на час розгляду цієї справи, постанова від 12.03.2021 року, яка стала підставою для винесення постанови від 09.04.2021 року, набрала законної сили, та на момент розгляду даної справи у суду відсутні докази того, що ОСОБА_1 не винний у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, судом встановлена з огляду на те, що у постанові від 09.04.2021 року зазначено, що ОСОБА_1 про розгляд адміністративного протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а санкція даної статті передбачає, окрім штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами, був повідомлений належним чином та своєчасно, вину визнав та щиро розкаявся у скоєному, а тому 09.04.2021 року ОСОБА_1 усвідомлював, що керував транспортним засобом без права керування транспортними засобами.

Суд критично оцінює пояснення позивача, оскільки позивачем не надано жодного доказу його позиції, яку, притому, ще й було кардинально змінено в судовому засіданні, порівнюючи з позицією і обставинами, що викладені в позовній заяві. Позивач, зазначаючи, що його автомобілем керував знайомий ОСОБА_2 , прізвище якого невідоме, не клопотав про допит даної особи в якості свідка. Не подав жодного доказу своїх вимог, не обґрунтував зміни своєї позиції в судовому засіданні та інше трактування обставин подій.

Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що поліцейський під час розгляду адміністративної справи встановлює особу винного в порушенні ПДР на місці, не по технічному паспорту на автомобіль, і до відповідальності притягується водій, тобто особа персонально, а не власник ТЗ. Представник відповідача просив не брати до уваги позицію позивача, як таку, що необґрунтована та недоведена в належний спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи подані докази, суд зазначає, що відсутні підстави для скасування постанови від 09.04.2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАН № 4039851 від 09.04.2021 року, яким застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб; яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, суд вважає, що обставини адміністративного правопорушення, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають дійсності, а тому суд вважає, що у діях позивача на час розгляду даної справи наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовну заяву позивача залишено без задоволення, витрати позивача пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.

Враховуючи все вищевикладене та керуючись статтями 19, 63 Конституції України, статтями 122,126, 251, 252, 258, 268, 278, 279 КУпАП, 42, 49, 55, 57, 60, 72, 73, 77, 78, 79, 165, 165, 242 КАС України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Батальйону патрульної поліції м. Біла Церква УПП в Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційні скарги на судове рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів.

Рішення надруковано 07.07.2021 року в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. Я. Ярмола