Справа № 296/4412/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 липня 2021 року м. Житомир справа № 296/4412/21

категорія 112030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника Шемчук Алли Станіславівни про визнання учасником війни та видачу посвідчення, звільнення з посади,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника Шемчук Алли Станіславівни, в якому просив:

- визнати його учасником війни та видати відповідні посвідчення;

-звільнити з посади заступника начальника Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника ОСОБА_2 та позбавити її права обіймати будь-які посади в органах державної влади України.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира адміністративну справу №296/4412/21 за позовом ОСОБА_1 до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника Шемчук Алли Станіславівни про визнання учасником війни та видачу посвідчення, звільнення з посади - передано за підсудністю до Житомирського окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2021, головуючим суддею для розгляду адміністративної справи №296/4412/21 за позовом ОСОБА_1 до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника Шемчук Алли Станіславівни про визнання учасником війни та видачу посвідчення, звільнення з посади було визначено суддю Черняхович І.Е.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

В позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України).

Пунктом 9 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

ОСОБА_1 відповідачем за поданим ним позовом вказав Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника Шемчук Алли Станіславівни. Разом з тим, такого суб`єкта владних повноважень як "Управління соціального захисту населення Корольовського району в особі заступника начальника ОСОБА_2 " - не існує. З даного приводу суд зазначає, що заступник начальника Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради Шемчук Алла Станіславівна як посадова особа органу державної влади та Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради як орган державної влади - можуть бути самостійними відповідачами по справі.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивачу, з огляду на те, чиїми рішеннями, діями чи бездіяльністю порушені його права, необхідно уточнити, який суб`єкт владних повноважень - заступник начальника Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради Шемчук Алла Станіславівна чи Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради є відповідачем за поданою позовною заявою.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з пунктом 4 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За загальним правилом, під змістом позовних вимог розуміються запропоновані позивачем, із визначених у частині 1 статті 5 КАС України, способи захисту своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Позовні вимоги повинні формулюватися позивачем максимально чітко і зрозуміло.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При цьому слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право.

Однак, зазначені ОСОБА_1 позовні вимоги не відповідають визначеним у частині 1 статті 5 КАС України способам захисту порушених прав. Крім того, зі змісту заявлених позовних вимог незрозуміло, які саме протиправні,на переконання позивача, рішення, дії чи бездіяльність відповідача ним оскаржуються, з огляду на що, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно уточнити заявлені ним позовні вимоги та привести їх у відповідність до частини 1 статті 5 КАС України.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Однак, подана ОСОБА_1 позовна заява не відповідає вимогам пункту 2 частини 5 статті 160 КАС України, оскільки в ній позивачем не зазначено:

- власного реєстраційного номеру облікової картки платника податків;

-ідентифікаційного коду Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- відомих йому офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради (чи інформації про те, що вони йому не відомі).

Крым того відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Натомість, позовна заява ОСОБА_1 не містить його власного письмового підтвердження про неподання іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною 3 статті 161 КАС України, визначено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначено Законом України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір".

Статтями 1, 2 Закону України від 06.07.2005 № 2747-IV "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" №28249/95).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлено, що з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у становить 2270,00 гривень.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 одночасно заявлено дві вимоги немайнового характеру.

Таким чином, загальний розмір судового збору, який ОСОБА_1 повинен був сплатити при зверненні з даним позовом до суду становить 1816,00 гривень (2270,00 грн. * 0,4 * 2 = 1816,00 грн., де: 2270,00 грн. - прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць, встановлений на 01 січня 2021 року; 0,4 - ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру; 2 - кількість заявлених позивачем вимог немайнового характеру).

Однак, ОСОБА_1 до позовної заяви додав квитанцію від 11.05.2021 №16 про сплату ним державного мита в розмірі 8,50 гривень, а не судового збору, як того вимагають норми КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано вимог частини 3 статті 161 КАС України, а відтак - йому необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1816,00 гривень.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд зазначає, що доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З доданого до позовної заяви листа-відмови Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради №1879/03-01 в наданні ОСОБА_1 статусу учасника війни вбачається, що така відмова датована 07.09.2020.

Відтак, саме з 07.09.2020 ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав відповідачем, та саме з цієї дати для позивача почався перебіг шестимісячного процесуального строку на звернення до суду.

Водночас, з даний адміністративний позовом був поданий ОСОБА_1 до суду лише 11.05.2021, що підтверджується реєстраційним штампом Корольовського районного суду міста Житомира на його позовній заяві.

З наведеного слідує, що ОСОБА_1 пропущено, передбачений статтею 122 КАС, шестимісячний строк на звернення до суду.

Частиною 1 ст. 121 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом з тим із заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення позивач до суду не звертався.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи. Таким чином, позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст. 122 КАС України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду:

1) належним чином оформленої позовної заяви (та її копій для відповідача):

- із уточненням у ній, який суб`єкт владних повноважень: заступник начальника Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради Шемчук Алла Станіславівна чи Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради є відповідачем за поданою позовною заявою;

- із уточненням у ній заявлених позовних вимог залежно від визначеного відповідача, та приведенням їх у відповідність до частини 1 статті 5 КАС України, зокрема шляхом зазначення, які саме, протиправні на переконання позивача, рішення, дії чи бездіяльність відповідача ним оскаржуються, та шляхом уточнення обраних способів захисту порушених прав;

- із зазначенням у ній: реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_1 , ідентифікаційного коду Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; відомих позивачу офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти Управління соціального захисту населення Корольовського району Житомирської міської ради (чи інформації про те, що вони йому не відомі);

2) власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

3) клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску;

4) доказу (оригіналу квитанції) сплати судового збору в розмірі 1816,00 гривень.

Платiжнi реквiзити для перерахування судового збору:

Отримувач коштів: ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485

Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA4006797

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101; РНОКПП позивача; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Житомирський окружний адміністративний суд.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя І.Е.Черняхович