Справа № 320/11622/20
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Текссол-С» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000077/2 від 18.05.2020.

Позов мотивовано протиправністю коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого позивачем товару, незважаючи на надання декларантом усіх необхідних документів для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом.

Позивач не погодився з рішенням митного органу, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав до митного органу нову митну декларацію, в якій скоригував митну вартість товару з урахуванням рішення митного органу, сплатив митні платежі і перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом. Водночас, позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000077/2 від 18.05.2020, прийняте Київською митницею Держмитслужби в особі її структурного підрозділу ВМО №1 митного поста «Чайки» UA100300.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Київська митниця Держмитслужби звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 30 березня 2021 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що підставами для винесення оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товару стали обставини відсутності можливості перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що до митного оформлення позивачем подані митні декларації з метою здійснення митного оформлення товарів за першим методом - за ціною договору, на підтвердження надано документи за переліком, визначеним у графі 44 митної декларації. Митним органом проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та встановлено заниження рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). Зокрема зазначається, що позивачем пред`явлено до митного оформлення товар - «тканина вибивна», відправник Пакістан, в інвойсі від 13.02.2020 р. №КРІ/786/9385/2020 зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що впливає на його ціну. Інші документи у підтвердження зазначеного відсутні, наданий прас-лист на сток 2020 р. не містить даних щодо дати видачі документу, терміну дії.

Також в інвойсі від 22.02.2020 р. №НТ/1956/2020 зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, проте до митного оформлення не подано банківські документи за оплату товару по контракту, яким передбачено, що в ціну товару включаються його вартість, упаковка, маркування, доставка та страхування, при цьому документів, що підтверджують вартість страхування не представлено. Наданий прайс-лист на стокову продукцію містить інформацію щодо можливості зробити різну щільність товару, яка не вплине на ціну у прайсі. Позивач вважає, що враховуючи те, що товар є стоковим, виключено виробництво стокового товару або «звичайного» товару з незмінною ціною. Також позивач зауважує, що у прайсі відсутні дані щодо терміну дії, артикулів товару, що унеможливлює їх ідентифікацію.

Посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу.

Від ТОВ «Текссол-С» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому висловлено незгоду з мотивами рішення про коригування митної вартості товарів від 18.05.2020 року, зазначається, що товариством наданий увесь обсяг наявних товаросупровідних документів, якими підтверджується митна вартість товару, у зв`язку з чим у відповідача не було достатніх підстав для винесення рішення щодо коригування митної вартості товару. Також позивач вважає, що судом першої інстанції оцінено увесь обсяг матеріалів, наявних у справі, надано їм належну оцінку.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби, призначено справу до розгляду у письмовому провадженні з 22 червня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Текссол-С» зареєстроване в якості юридичної особи 09.04.2008, номер запису 1 015361 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

10.06.2019 між Hudabia Textile, компанією, зареєстрованою в Ісламській Республіці Пакистан, (далі Продавець), та ТОВ «Текссол-С» укладений договір купівлі-продажу №1006/19-01 (далі договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини й текстильні товари виробництва Пакистану, а також інших країн.

21.02.2020 між продавцем та позивачем укладено додаток №8 до договору, відповідно до пункту 1 якого продавець зобов`язується поставити позивачу, а позивач зобов`язується прийняти наступну тканину виробництва Ісламської Республіки Пакистан: тканину вибивну полікотон (52% поліестер та 48% бавовна), сток, 76х68/30х30, завширшки 220 см, в кількості 11 923 кг, 47 128 погонних метрів, за ціною 3,05 долари США за 1 (один) кг.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.1 та 4 додатку товар відвантажується на умовах CIF м. Одеса, Україна.

Загальна вартість товару за інвойсом №HT/1956/2020, який виставить до сплати продавець відповідно до додатку, складає 36 365,15 доларів США.

Оплата здійснюється позивачем шляхом внесення передоплати в розмірі 100% вартості товару до моменту отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України. Валютою платежу є долар США. Усі витрати, пов`язані з банківським переказом за поставку товару, несе позивач.

22.02.2020 продавець на виконання пункту 3.1 додатку виставив позивачу до сплати інвойс №HT/1956/2020 на загальну суму 36 365,15 доларів США.

18.05.2020 позивачем до Київської митниці Держмитслужби було подано митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100300/2020/408998, у графі 31 якої позивачем був зазначений товар, митна вартість якого склала 36 365,15 доларів США і була визначена із застосуванням основного методу за ціною договору (контракту). Поставка відбувалася на умовах CIF м. Одеса, Україна.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема:

(0271) пакувальний лист продавця на товар від 22.02.2020;

(0380) рахунок-фактура №HT/1956/2020 від 22.02.2020;

(0705) коносамент №MEDUPK709095 від 28.02.2020;

(0730) автотранспортна накладна №А0965823 від 14.05.2020;

(0861) сертифікат про походження товару №PTEA/CO/20-05968 від 07.03.2020;

(0865) сертифікат про походження товару форми A №TDAP (F) GSP1220863/000156 від 09.03.2020;

(3014) прайс-лист продавця від 22.02.2020;

(4103) додаток;

(4104) договір.

Розглянувши подані позивачем документи для підтвердження заявленої в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100300/2020/408998 від 18.05.2020 митної вартості товару, митний орган направив позивачеві електронне повідомлення, у якому зазначив, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Посилаючись на положення частин другої та третьої статті 53, статті 54 МК України, митний орган витребував від позивача наступні додаткові документи для підтвердження митної вартості імпортованого товару: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

18.05.2020 позивач на вказаний запит, посилаючись на відсутність у нього витребовуваних відповідачем документів, у тому числі у зв`язку з не взяттям позивачем на бухгалтерський облік спірного товару через його перебування в зоні митного контролю відповідача, надав відповідачу лист №1805-1 від 18.05.2020.

Київською митницею Держмитслужби в особі її структурного підрозділу ВМО №1 митного поста «Чайки» UA100300 прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000077/2, згідно з яким відповідач, застосувавши шостий (резервний) метод визначення митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару №1 в митній декларації ІМ40ДЕ №UA100300/2020/408998 від 18.05.2020 скоригував з 36 365,15 доларів США до рівня 49 974,53 доларів США.

Митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що за результатами опрацювання документів встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Зокрема, за результатами опрацювання наданих до митного оформлення документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів за митною декларацією №UA100300/2020/408998 від 18.05.2020 встановлено, що в інвойсі №НТ/1956/2020 від 22.02.2020 зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Сертифікат якості та інші документи в підтвердження того факту, що товар є стоковим відсутні.

Пунктом 4.1 договору передбачено передоплату в розмірі 100% вартості товару (вартість товару складає 36 365,15 доларів США). До митного оформлення не надано банківські документи за оплату товару по договору.

Митний орган зазначає, що пунктом 3.1 договору зазначено, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування, доставка та страхування. Документи що підтверджують вартість страхування до митного оформлення не надано.

Наданий прайс-лист на стокову продукцію містить інформацію щодо можливості зробити різну щільність товару, яка не вплине на ціну у прайсі. Враховуючи, що товар є стоковим, то це унеможливлює виробництво відразу ж стокового товару або «нормального» товару з незмінною ціною. Також у прайсі відсутні дані щодо терміну дії, не міститься також інформації щодо артикулів товару для можливості ідентифікації таких виробів. Надані як прайс-лист, так і інвойс відповідної інформації не містять. Декларантом додаткові документи не надано.

За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів.

Методи визначення митної вартості 2в та 2г на основі віднімання та додавання вартостей не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами статей 62, 63 МК України така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані.

Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає частині другій статті 64 МК України та є підставою для застосування другорядного (резервного) методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, та рівень митної вартості товару згідно з джерелом інформації: товар №1 митна декларація №UA408020/2020/8395 від 16.04.2020 (4,19 долари США за 1 кг).

На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100300/2020/00119 від 18.05.2020.

З метою випуску товару у вільний обіг у порядку, передбаченому частиною сьомою статті 55 та частиною другою статті 263 МК України, позивач з урахуванням коригувань подав нову митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100300/2020/409137 від 18.05.2020 та митний орган прийняв рішення про випуск товару під фінансову гарантію в розмірі 72 505,34 грн.

31.07.2020 позивач у силу приписів частини восьмої статті 55 МК України, відповідно до яких протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, надав відповідачу додаткові документи разом із супровідним листом №3107/20-02 від 31.07.2020 (далі лист), який був отриманий відповідачем 03.08.2020 та зареєстрований за вх. №27982/11. Так, позивач надав відповідачу наступні документи та інформацію:

1) щодо інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, та виписки з бухгалтерської документації позивач додатково надав відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші фотокопію додатку №8/1 від 29.05.2020, яким, зокрема продавець та позивач погодили викласти пункт 4 додатку у новій редакції, відповідно до якої оплата здійснюється позивачем шляхом сплати 100% вартості товару до 30.09.2020 включно. Валютою платежу є долар США. Усі витрати, пов`язані з банківським переказом за поставку товару, несе позивач.

Позивач зазначив, що пунктом 1 додатку №8/1 від 29.05.2020 змінені умови оплати, визначені пунктом 4 додатку. Позивач листом повідомив відповідачу, що товар станом на день підписання листа був неоплаченим, а відтак позивач не міг надати витребовувані платіжні документи в силу відсутності останніх.

Водночас, позивач додатково надав відповідачу для ознайомлення на 3 аркушах фотокопії наступних документів бухгалтерського обліку позивача щодо спірного товару, а саме: прибуткової накладної №ТЕК-000059 від 18.05.2020, складеної позивачем; видаткової накладної №ТЕК-000157 від 09.06.2020, складеної між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Текстрейд ЛЛС»; податкової накладної №157 від 09.06.2020, складеної позивачем.

Позивач додатково надав відповідачу для ознайомлення на 1 аркуші роздруківку картки рахунку бухгалтерського обліку позивача 632 за червень 2020 року в розрізі кредиторської заборгованості позивача, зокрема, перед продавцем;

2) щодо копії митної декларації країни відправлення, висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини та сертифікату якості позивач звернув увагу відповідача, що у нього були відсутні станом на день підписання листа копія митної декларації країни відправлення та будь-який висновок про якісні та вартісні характеристики спірного товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання копії декларації країни відправлення та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини лише за умови їх наявності в позивача.

Водночас, позивач звернув увагу відповідача на те, що законодавець у статті 53 МК України навів вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості товарів, серед яких відсутній сертифікат якості. Відтак, позивач не зобов`язаний надавати такий документ відповідачу, адже сертифікат якості не впливає та не може вплинути на рівень митної вартості товару.

Також позивач звернув увагу відповідача на те, що в додатку та інвойсі №HT/1956/2020 від 22.02.2020, який є первинним документом бухгалтерського обліку, міститься підтвердження того, що товар є стоковим, що, на думку позивача, є більш, ніж достатнім для ідентифікації спірного товару;

3) щодо документів, що підтверджують вартість страхування, позивач звернув увагу відповідача, що в нього були відсутні будь-які документи, що підтверджують вартість страхування, оскільки відповідно до пункту 2.1 додатку та інвойса №HT/1956/2020 від 22.02.2020 поставка спірного товару відбувалась на умовах CІF м. Одеса, Україна (Incoterms 2010), які передбачають, що зобов`язання щодо страхування спірного товару на умовах поставки CІF м. Одеса, Україна були покладені на продавця, а не на позивача. Таким чином, у позивача були відсутні будь-які документи, що містять відомості про вартість страхування товару. Більше того, позивач повідомив відповідачу, що він додатково не укладав договір страхування спірного товару;

4) щодо каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару позивач додатково повідомив відповідачу, що у нього був відсутній станом на день підписання листа будь-який каталог, специфікація, прейскурант (прайс-лист) продавця щодо товару, крім того прайс-листа виробника товару, що вже був наданий позивачем до митного оформлення спірного товару.

Окрему увагу відповідача позивач звернув на те, що приписи частини третьої статті 53 МК України покладають на позивача обов`язок щодо надання прайс-листа виробника товару лише за умови його наявності в позивача.

Водночас, прайс-лист видається не позивачем, а його продавцем, який формує його відповідно до законодавства Ісламської Республіки Пакистан та своєї комерційної політики, а тому невідповідність наданого позивачем до митного оформлення прайс-листа певним вимогам відповідача, на думку позивача, не може бути підставою для винесення оскаржуваного рішення.

11.08.2020 відповідач у відповідь на лист позивача надав свій лист №7.8-1/15/11/15599 від 07.08.2020, яким відмовив позивачу в скасуванні оскаржуваного ним рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000077/2 від 18.05.2020.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що основним нормативним актом, що регламентує питання митної справи, є Митний кодекс України від 13.03.2012 №4495-VI.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (пункти 1-8 частини третьої). У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта).

Згідно статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу(частина друга). За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя). Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята). Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста).

Витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Контролюючий орган як у позові, так і в апеляційній скарзі, посилається на те, що в ході проведення митного контролю встановлено розбіжності в документах, а саме: відповідно до комерційних документів умови поставки спірної партії товарів визначені як CIF Одеса, які передбачають здійснення морського страхування проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, проте жодні страхові документи до митного оформлення надані не були.

Разом з тим, відповідно до Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

Отже, разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Відповідно до статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням; витрати на навантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування товару.

Таким чином, умови договору, додатку та умови поставки CIF згідно з Інкотермс 2010 передбачають, що витрати на страхування товару були включені до його ціни, у зв`язку з чим митна вартість товару відповідно до пункту 7 частини десятої статті 58 МК України не підлягає збільшенню на суму витрат на його страхування.

Не заслуговують на увагу посилання митного органу на те, що позивач не надав договори страхування, адже у даному випадку покупець не несе витрати на страхування товарів.

Отже, твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товару за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування товару є помилковими.

З наявних у справі матеріалів (договору, додатку №8 від 21.02.2020 до договору, в пункті 3.1 якого є посилання на інвойс №HT/1956/2020, інвойсу №HT/1956/2020 від 22.02.2020, додатку №8/1 від 29.05.2020 до договору) вбачається, що товар постачався продавцем позивачу на умовах CIF м. Одеса, Україна, а сама вартість товару в розмірі 36 365,15 доларів США відповідає заявленій позивачем митній вартості товару в графах 20, 22 та 42 митної декларації IM40ДЕ №UA100300/2020/408998 від 18.05.2020.

Відповідач стверджує, що позивач не надав банківські платіжні документи про оплату вартості товару, адже надання цих документів у силу приписів частини другої статті 53 МК України вимагається за умови якщо рахунок (інвойс) оплачений на день митного оформлення товару.

Проте, листом №3107/20-02 від 31.07.2020 позивач повідомив відповідачу про те, що товар був неоплаченим як станом на день його митного оформлення, так і станом на день підписання листа. При цьому, відповідно до додатку №8/1 від 29.05.2020 до договору продавець та позивач змінили термін оплати за товар (до 30.09.2020 включно). Відтак обов`язок позивача щодо надання банківських платіжних документів виникає виключно за умови оплати рахунка (інвойса).

Окрім того, сторони угоди чітко визначилися, що товар є стоковим, що підтверджується також і інвойсом №HT/1956/2020 від 22.02.2020.

Також листом №3107/20-02 від 31.07.2020 позивач повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, ненадання документів, які відсутні в декларанта, не свідчить про неналежне виконання вимог митниці надати додаткові документи та в цілому не може свідчити про наявність розбіжностей у наданих документах.

Також колегією суддів встановлено, що позивачем до митного органу поданий актуальний прайс-лист продавця станом на день видачі продавцем інвойса №HT/1956/2020 від 22.02.2020.При цьому твердження про те, що в наданому позивачем до митного оформлення товару прайс-листі продавця міститься інформація щодо можливості зробити різну щільність товару, яка не вплине на ціну у прайс-листі, не підтверджуються самим змістом прайс-листа продавця, у якому такої інформації не міститься.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що відповідач не довів, що позивачем заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару, та що в документах, поданих позивачем до митного оформлення, відсутні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом з митною декларацією №UA100300/2020/408998, у оформленні якої відповідачем було відмовлено.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду, та у свою чергу додатково зазначає, що відповідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина перша). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта). У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу(частина п`ята). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста).

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (пункти 1-4).

Згідно частини першої статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, підставою для застосування резервного методу слугували встановлені контролюючим органом розбіжності в документах, які судом спростовано та визнано необґрунтованими. Крім того, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаної вище митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Отже, висновки відповідача щодо не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації ІМ40ДЕ №UA408020/2020/008395 від 16.04.2020 є протиправним.

Відтак, колегія суддів вважає необґрунтованим рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 18.05.2020 №UA100300/2020/000077/2.

В частині доводів відповідача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянтом жодних аргументів не наведено, не зазначено які саме матеріали, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено судом першої інстанції, не наведено інших доводів на підтвердження іншої, ніж було представлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, позиції.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд залишає рішення суду першої інстанції без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №320/11622/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко