Справа № 826/19766/16
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м.Києві про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у м.Києві в якому просив:

- скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 8 листопада 2016 року №2356/03 "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 грудня 2017 року і ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі: скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 8 листопада 2016 року №2356/03 "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у місті Києві на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю.

Касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у місті Києві задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року скасовано в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, справу №826/19766/16 в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду. В іншій частині постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2018 року залишено без змін.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року в частині відмови у стягненні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийнято нову, якою стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2016 року по 27 березня 2018 року в сумі 36 614,60 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року скасовано постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року, а справу в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Таким чином, предметом розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції є визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Направляючи справу №826/19766/16 в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що судом апеляційної інстанції невірно обраховано середньоденну заробітну плату, а також незастосовано до спірних правовідносин приписи пункту 10 Порядку №100, що є підставою для направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, оскільки вирішення цього питання потребує дослідження відповідних доказів стосовно заробітної плати позивача, що виходить за межі касаційного перегляду.

Позивач у судовому засіданні просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок №100).

У відповідності до абзацу 3 пункту 2 цього Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 Порядку № 100).

Водночас, при обчисленні середньої заробітної плати включаються виплати, що мають постійний характер (основна заробітна плата доплати, надбавки, премії), без виключення сум відрахування (на податки, стягнення аліментів тощо), та не включаються одноразові виплати. Виплати, які не враховуються при обчисленні середнього заробітку, визначені пунктом 4 Порядку № 100.

Пунктом 10 Порядку № 100, який був чинним у періоді вимушеного прогулу позивача та підлягав застосуванню до спірних правовідносин, передбачено коригування середнього заробітку при підвищенні посадових окладів як у розрахуноковому періоді, так і у періоді, коли за працівником зберігався середній заробіток. Це стосується усіх виплат, які розраховуються згідно з Порядком № 100, у тому числі й за час вимушеного прогулу.

Отже, в разі підвищення тарифних ставок i посадових окладiв вiдповiдно до актiв законодавства, а також за рiшеннями, передбаченими колективними договорами (угодами), як у розрахунковому перiодi, так i у перiодi, впродовж якого за працiвником зберiгається середнiй заробiток, заробiтна плата, включаючи премiї та iншi виплати, що враховуються для обчислення середньої заробiтної плати, за промiжок часу до пiдвищення коригуються на коефiцiєнт їхнього пiдвищення.

Коефiцiєнт, на який слiд коригувати виплати, якi враховуються для обчислення середньої заробiтної плати, розраховується дiленням окладу (тарифної ставки), установленого пiсля пiдвищення, на оклад (тарифну ставку) до пiдвищення.

Аналогічні правові висновки щодо застосування положень Порядку №100 для цілей обрахунку розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу висловлено Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 826/15725/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 826/17601/14, від 12 серпня 2020 року у справі № 2-а-3279/10/1970, від 11 лютого 2021 року справі №814/197/15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був призначений на посаду з 15 вересня 2016 року, а з 15 листопада 2016 року його протиправно було звільнено.

Отже, період вимушеного прогулу потрібно обраховувати з 16 листопада 2016 року (наступний день після звільнення, позаяк день звільнення вважається останнім робочим днем) по 27 березня 2018 року (день ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом про поновлення позивача на посаді головного державного виконавця Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві).

Відповідно до довідки про доходи від 04 травня 2017 року № 149, виданої ОСОБА_1 , за період вересень 2016 року (1649,82 грн) та жовтень 2016 року (2873,18 грн) - два останні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи, як це передбачено пунктом 2 Порядку № 10, середньомісячний заробіток позивача станом на час його звільнення становив 4 523 грн.

Оскільки позивача було призначено на посаду 15 вересня 2016 року, колегія суддів дійшла висновку, що останнім було фактично відпрацьовано 12 робочих днів у вересні, та 20 робочих днів у жовтні 2016 року.

Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 141,34 (4523 грн. / 32 робочих днів).

Відповідно до листів Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік", від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік", кількість робочих днів становила: 2016 рік: листопад - 22, грудень - 22; 2017 рік: січень - 20, лютий - 20, березень - 22, квітень- 19, травень- 20, червень- 20, липень- 21, серпень- 22, вересень- 21, жовтень- 21, листопад- 22, грудень- 20; 2018 рік: січень - 21, лютий - 20, березень - 21.

Коефiцiєнт, на який слiд коригувати виплати, якi враховуються для обчислення середньої заробiтної плати, розраховується дiленням окладу (тарифної ставки), установленого пiсля пiдвищення, на оклад (тарифну ставку) до пiдвищення.

Умови оплати праці працівників органів державної виконавчої служби у 2016 році визначались постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292.

Відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2016 році, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року №292, місячний посадовий оклад головного державного виконавця органу державної виконавчої служби, юрисдикція якого поширюється на район у м. Києві, становить 2585 грн.

Умови оплати праці працівників органів державної виконавчої служби у 2017 році визначались постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів». Відповідно до вказаної постанови, місячний посадовий оклад головного державного виконавця органу державної виконавчої служби, юрисдикція якого поширюється на район у м. Києві, становить 3200 грн., у зв`язку з чим при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу коефіцієнт підвищення з січня 2017 року становить 1,2379 (3200 грн./2585грн.).

Відповідно до схеми посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2018 році, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року №15, місячний посадовий оклад головного державного виконавця органу державної виконавчої служби, юрисдикція якого поширюється на район у м. Києві, становить 4100 грн., у зв`язку з чим при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу коефіцієнт підвищення з січня 2018 року становить 1,5860 (4100 грн./2585 грн.).

Відтак середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 61 281,22 грн.:

- з 16 листопада 2016 року по 31 грудня 2016 року - 33 робочі дні х 141,34 грн. = 4664,22 грн.;

- з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року - 248 робочий день х 141,34 грн. х 1,2379 = 43391,26 грн.

- з 01 січня 2018 року по 27 березня 2018 року - 59 робочі дні х 141,34 грн. х 1,5860 = 13 225,74 грн.

Тому, зважаючи на наведені розрахунки, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 61 281,22 грн. за час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до вимог ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення питання стягнення середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в цій частині, з прийняттям нової постанови, якою позовні вимоги у відповідній частині слід задовольнити.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року в частині відмови у стягненні суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 01001, м. Київ, провулок Музейний, 2-Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2016 року по 27 березня 2018 року в сумі 61 281,22 грн. (шістдесят одна тисяча двісті вісімдесят одна гривня 22 копійки).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк