Справа № 640/9905/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Справа № 640/9905/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення

і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладеного в листі від 15.04.2020 № 2600-0306-8/47913, про відмову в перерахунку позивачу раніше призначеної пенсії за вислугою років;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної у виданій позивачу довідці Офісу Генерального прокурора України від 26.03.2020 № 21-572зп, без обмеження розміру заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, та без обмеження виплати пенсії;

- зобов`язання відповідача здійснити виплату різниці суми між нарахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою, з урахуванням довідки від 26.03.2020 № 21-5723П про складові заробітної плати (грошового забезпечення) на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2015 жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру», законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України, який упродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

При цьому, суд дійшов висновку, що стаття 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII не може бути застосована для перерахунку пенсії, призначеної на підставі цієї статті, оскільки Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII повноваження щодо перерахунку пенсії надавались Уряду України, який не врегулював відповідних відносин, а Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII по-іншому врегульовано механізм перерахунку пенсії прокурорів. Відтак зазначена позивачем постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №657, якою збільшено заробітну плату працюючих прокурорів, не може бути підставою для перерахунку його пенсії на підставі саме статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII.

Разом з тим, суд зазначив, що станом на час звернення позивача із заявою від 31.03.2021 про перерахунок його пенсії, підстави для перерахунку пенсії, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019, були визначені статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII. Тож, оскільки позивач зазначив про застосування до спірних відносин виключно статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, зважаючи на наведене правове регулювання та правові позиції Верховного Суду, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову про задоволення його позову повністю, зазначаючи, що з 13.12.2019 він набув право на перерахунок його пенсії і що суд першої інстанції, відповідно до принципу «jura novit cura» (суд знає закони), що є складовою принципу верховенства права, повинен був самостійно застосувати при вирішенні цього спору норму частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII у редакції, чинній на час вирішення цієї справи.

В обґрунтування своєї правової позиціє апелянт посилається, зокрема на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 та рішення Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції він посилався на норми частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження з 06.07.2021.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити скаргу без задоволення, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у 2009 році ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років.

Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 756/9547/16-а визнано протиправними дії Центрального ОУПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки генеральної прокуратури України від 13.05.2016 №18-702зп; зобов`язано Центрального ОУПФУ в м. Києві здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), в розмірі 90 % розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 04.02.2016 № 18-71зп, з урахуванням раніше проведених виплат (згідно з відміткою на копії - постанова від 13.12.2016 набрала законної сили 24.12.2016).

Додатковими постановами Оболонського районного суду міста Києва від 28.04.2017 у справі № 756/9547/16-а: визнано протиправними дії Центрального ОУПФУ в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 13.05.2016 №18-702зп; зобов`язано Центрального ОУПФУ в м. Києві здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), в розмірі 90 % розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 04.02.2016 №18-71зп без обмеження плати та без обмеження виплати пенсії (згідно з відміткою на копіях - постанови від 28.04.2017 набрали законної сили 10.05.2017).

Ухвалами Оболонського районного суду міста Києва суду від 12.05.2017 справа №756/9547/16-а внесено виправлення в додаткові рішення суду від 28.04.2017: зобов`язано Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 01.01.2016 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), в розмірі 90 % розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України від 04.02.2016 №18-71зп без обмеження заробітної плати та без обмеження виплати пенсії (згідно з відміткою на копіях - ухвали від 12.05.2017 набрали законної сили 18.05.2017).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13.05.2017 виправлено описки в постанові від 13.12.2016, постанова від 28.04.2017 та ухвалах від 12.05.2017 - виправлено реквізити довідки Генеральної прокуратури України від 04.02.2016 №18-71 на вірні реквізити від 13.05.2016 №18-702зп (згідно з відміткою на копії - ухвала від 12.05.2017 набрали законної сили 19.05.2017).

Наказом Генеральної прокуратури України від 14.11.2019 № 1477ц, відповідно до статті 9 Закону України «Про прокуратуру», підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні оперативно-розшукової діяльності щодо прокурорів та працівників органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратури» з 18.11.2019.

Позивачу видано Офісом Генерального прокурора довідку від 26.03.2020 № 21-572зп про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) станом на 31.10.2019, в якій зазначено: посадовий оклад - 7140,00 грн.; надбавка за вислугу років - 3570,00 грн., усього - 10710,00 грн.

Також у матеріалах судової справи міститься довідка від 26.03.2020 №21-572зп про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою від 31.03.2020 про перерахунок пенсії, в якій він просив у зв`язку зі звільненням з Генеральної прокуратури України, з урахуванням довідки від 26.03.2020 № 21-572з про складові заробітної плати, на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-VII здійснити перерахунок його пенсії у розмірі 90 % від загальної суми складових місячного заробітку, без обмеження заробітної плати та без обмеження виплати пенсії.

Листом від 15.04.2020 № 2600-0306-8/47913 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що він перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Також у листі зазначено про відмову в здійсненні перерахунку пенсії, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1155.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі -Закон № 1789-ХІІ), «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ (далі - Закон № 3668-VІ), «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ), «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ (далі - Закон № 213-VІІІ).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих було визначено статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Згідно з частинами першою та другою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, у редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Частиною дванадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно з частиною сімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько - слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, на момент призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені у частинах дванадцятої та сімнадцятої статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

У подальшому, Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Разом з тим, положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо підстав та порядку перерахунку пенсій прокурорам змін у зв`язку з прийняттям вказаного Закону від 08.07.2011 № 3668-VІ не зазнали. Відбулась лише зміна порядкового номеру частин статті, що регламентували вказаний порядок та підстави.

Так, згідно з частинами тринадцятою та вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції Закону від 08.07.2011 № 3668-VІ, обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько -слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсій. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий період може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Надалі, Законом № 76-VІІІ до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ внесено зміни, зокрема, частину 18 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у наступній редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

14.10.2014 прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, який набрав чинності 15.07.2015.

Відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 розділу ХІІ Прикінцевих положень Закону № 1697-VІІ попередній Закон України «Про прокуратуру» зі змінами частково втратив чинність, окрім зокрема, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1 Закону.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019, яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення № 7-р(II)/2019:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Законом № 213-VІІІ внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме: в частину 15 статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ - максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Також, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема, «Про прокуратуру».

Частиною 2 розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Щодо наявності правових підстав для перерахунку пенсії позивача.

Системний аналіз наведених правових норм дозволяє стверджувати, що починаючи з 01.01.2015 в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру», і законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури.

Разом з тим, Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 (справа № 826/8546/18) звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом №1697-VІІ покладено саме на уряд.

Суди у зазначеній справі визнали протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо неприйняття порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, як це передбачено частиною 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язали Кабінет Міністрів України протягом 30-ти днів з дня набрання рішенням законної сили вжити заходів та ухвалити рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Проте, рішення суду фактично Кабінетом Міністрів України не виконано.

Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.

Реалізація його права була забезпечена саме рішенням Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019.

Разом з тим, частина двадцята статті 86 Закону № 1697 (у первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати.

Аналогічні правові висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивач має право на перерахунок його пенсії та відхиляє доводи відповідача про те, що перерахунок пенсій працівниками прокуратури проводиться в разі підвищення заробітної плати особам, які працюють на відповідних посадах, але після прийняття рішення КСУ від 13.12.2019 відповідних підвищень не здійснювалося.

При цьому, приймаючи до уваги висновки Верховного Суду, викладені в рішенні у зразковій справі № 560/2120/20, судова колегія зазначає, що на момент прийняття Конституційним Судом України рішення № 7-р(II)/2019 вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників органів прокуратури та в розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. І така нерівність має усуватись Пенсійним фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13.12.2019.

При цьому, слід звернути увагу, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».

З огляду на викладене та відповідно до ст. 9 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі заявлених ОСОБА_1 позовних позовних вимог, визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в перерахунку позивачу його пенсії за вислугою років за його заявою від 31.03.2020 та зобов`язати відповідача провести позивачу з 13.12.2019 перерахунок та виплату його пенсії за вислугу років, відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ у редакції, чинній з 13.12.2019.

Разом з тим, застосовуючи саме такий спосіб захисту прав позивача, судова колегія зазначає, що позивач оскаржує рішення ГУ ПФУ в м. Києві, але фактично у межах виниклих між сторонами спірних правовідносин мали місце дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії, викладеній у відповідному листі. Тож, саме такі дії, а не рішенні, є протиправними, що обумовлює необхідність застосування наведеного вище способу захисту.

Крім того, перевіряючи рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта про те, що відповідно до принципу «jura novit cura» (суд знає закони), який є складовою принципу верховенства права, суд, встановивши предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, відповідно до ст. 9 КАС України, може вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог та самостійно застосувати при вирішенні цього спору норму частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII у редакції, чинній на час вирішення цієї справи.

У контексті викладеного, судова колегія відзначає, що КАС України передбачає таке повноваження суду саме задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, що обумовлено завданнями адміністративного судочинства, регламентованими статтею 2 КАС України.

Щодо наявності правових підстав для визначення відсоткового коефіцієнту пенсії позивача та вирішення питання щодо її виплати без обмеження максимальним розміром.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції у частині задоволення відповідних позовних вимог, судова колегія зазначає, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури.

Відповідно, питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії та/або заробітної плати максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Аналогічні правові висновки викладені в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020, ухваленому у зразковій справі № 560/2120/20 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування колегією суддів при розгляді цієї справи.

Суд зауважує, що відповідач у відповідь на заяву позивача відмовив йому у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Відтак, спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі не існувало.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Таким чином, оскільки, відповідно до приписів статті 2 КАС України, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені в майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Аналізуючи всі доводи апелянтів, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року - скасуванню, а позов - задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір (840,80 грн. - за подання позову та 1362,00 грн. - за подання апеляційної скарги) у загальному 2202,80 грн. розмірі підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років за його заявою від 31.03.2020

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ у редакції, чинній з 13.12.2019.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () понесені позивачем судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2202,80 (дві тисячі двісті дві гривні та вісімдесят копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 06 липня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Л.В. Губська

А.Г. Степанюк