Справа № 160/8943/21
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 липня 2021 року Справа № 160/8943/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Горбалінський В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в якій позивачі просять:

- визнати дії Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо відмови в перерахунку щорічної одноразової допомоги до дня перемоги за 2020 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 учасникам ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-ХП - протиправними.

- зобов`язати Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ щорічну одноразову допомогу до дня перемоги за 2020 р.. у розмірі: ОСОБА_1 - 13104,00 грн., ОСОБА_2 - 13104,00 грн., ОСОБА_3 - 13104,00 грн., ОСОБА_4 - 13104,00 грн., ОСОБА_5 - 13104,00 грн., ОСОБА_6 - 13104,00 грн., ОСОБА_7 - 13104,00 грн.

- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації у порядку ст. ст. 7, 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 р. № 3551-ХІІ щорічну одноразову допомогу до дня перемоги за 2020 р. на користь: ОСОБА_1 - 13104,00 грн., ОСОБА_2 - 13104,00 грн., ОСОБА_3 - 13104,00 грн., ОСОБА_4 - 13104,00 грн., ОСОБА_5 - 13104,00 грн., ОСОБА_6 - 13104,00 грн., ОСОБА_7 -13104,00 грн. з урахуванням виплачених сум.

- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації у порядку ст. 56 Конституції України від 28.06.1996 р. №254к/96-ВР, Рішень КОНСТИТУЦІЙНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 22.05.2018 № 5-р/2018, від 27.02.2020 р. № З-р/2020 моральну шкоду на користь: ОСОБА_1 - 4000 грн., ОСОБА_2 - 4000 грн., ОСОБА_3 - 4000 грн., ОСОБА_4 - 4000 грн., ОСОБА_5 - 4000 грн., ОСОБА_6 - 4000 грн., ОСОБА_7 - 4000 грн.

08.06.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишено без руху та запропоновано позивачам надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку та письмове підтвердження позивачів про те, що позивачами не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

29.06.2021 року представник позивачів звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Дана заява обґрунтовано тим, що позивачам стало відомо про невідповідність розміру отриманої щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік після отримання листа-відповіді Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 01.12.2020 року та листа-відповіді Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради від 24.11.2020 року, які надійшли на електронну адресу представника позивачів 03.12.2020 року.

Вирішуючи вказану заяву по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1-2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, які викладені в постанові від 06.02.2018 року по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Також Верховний Суд зазначив, що посилання на той факт, що позивач дізнався про порушення його права на належний розмір щорічної допомоги до 5 травня за відповідний рік після отримання листа управління соціальної політики є необґрунтованими, виходячи з того, що отримавши у квітні разову грошову допомогу до 5 травня за відповідний рік у сумі меншій ніж це передбачено законом, позивач міг дізнатися про порушення своїх прав.

В свою чергу, позивачами не наведено будь-яких інших підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Тому, суд дійшов висновку, що позивачі будучи обізнаними про порушення їх прав, свобод та інтересів у встановлений строк звернення до суду не звернулися, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивачів та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надали.

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 року у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Відтак, з огляду на позицію Верховного Суду та оцінюючи наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивачів, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачами не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачам, оскільки позивачі не усунули недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 122, 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачам.

Роз`яснити позивачам, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський