Справа № 500/4467/20
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/4467/20 пров. № А/857/8098/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року (суддя Мартиць О.І., час ухвалення 11:45 год., місце ухвалення - м.Тернопіль, дата складання повного тексту 09.03.2021р.),

в адміністративній справі №500/4467/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради,

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути переплачену суму житлової субсидії на загальну суму 28954,18 грн. за період з 01.05.2018 року по 30.04.2020 року; 2) скасувати рішення відповідача, оформлене у вигляді повідомлення про припинення надання субсидії №144 та №144/1 від 29.05.2020 року; 3) зобов`язати відповідача зробити перерахунок житлової субсидії за період з 01.05.2018 по 30.04.2020, врахувавши майновий стан на той час ще чоловіка ОСОБА_2 .

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог.

З цим рішенням суду першої інстанції від 03.03.2021 року не погодилась позивач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що вказане рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, яким неправомірно відмовлено у позові, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку житлової субсидії є протиправними, та такими, що порушують конституційні права та свободи позивача. При поданні 18.06.2018 року до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради заяви про призначення субсидії та декларації про доходи не мала наміру приховати будь-які відомості про сімейний стан. З 01.05.2018 отримувала субсидію за житлово-комунальні послуги, яку з травня 2020 року припинили нараховувати. 03.09.2020 року звернулася із заявою до Комісії з питань надання населенню субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з проханням зробити перерахунок житлової субсидії за період з 01.05.2018 по 30.04.2020 року, врахувавши майновий стан чоловіка ОСОБА_2 .. Однак УСП Тернопільської МР листом №383/13.1 від 10.09.2020 року відмовило у перерахунку житлової субсидії, посилаючись на п.125 постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848. Вважає апелянт, що у спірних правовідносинах позивач є добросовісним набувачем, оскільки надмірне перерахування (виплата) субсидії відбулось через неналежне виконання відповідачем обов`язків щодо перевірки наданих позивачем відомостей, а тому дії відповідача щодо надіслання повідомлень від 29.05.2020 року про відшкодування надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді субсидій є протиправними.

За результатами апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_1 просить оскаржене рішення суду від 03.03.2021р. скасувати, прийнявши нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Відповідач Управління соціальної політики Тернопільської міської ради на апеляційну скаргу позивача подав відзив, у якому висловив незгоду з доводами апелянта, вважаючи їх необґрунтованими. Зазначає, що суд першої інстанції правомірно застосував норми матеріального і процесуального права й ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 03.03.2021 року без змін.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу позивача слід часткового задовольнити, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 18.06.2018 подала до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради заяву про призначення житлової субсидії, а також декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії (а.с. 8, 9, 23, 24).

На підставі поданих документів Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради було призначено субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 на період з травня 2018 по вересень 2018 року включно, а в подальшому в порядку автоматичного перерахунку на період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року і з травня 2019 року по квітень 2020 року (а.с. 26-46).

На запити Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до органів державної реєстрації актів цивільного стану в квітні 2020 року відповідачу стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який входить до складу сім`ї позивача, однак ОСОБА_1 не вказала його у декларації при зверненні із заявою про призначення субсидії (а.с. 46-49).

20.05.2020 Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради прийнято рішення №11906 про передачу справи ОСОБА_1 на розгляд Комісії з питань надання громадянам житлових субсидій, відповідно до пункту 119 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329 для вирішення питання припинення через подання невірних даних (а.с. 50).

Після виявленого порушення відповідачем 29.05.2020 складено акт №161 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій, яким встановлено переплачену суму субсидії позивачу 13838,19 грн. за період з 01.05.2018 по 30.04.2019 (а.с. 51).

Актом №162 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій від 29.05.2020 встановлено переплату надмірно виплаченої суми субсидії позивачу 15115,99 грн за період з 01.05.2019 по 30.04.2020 (а.с. 52).

Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради надіслано ОСОБА_1 повідомлення №144 та №144/1 від 29.05.2020, відповідно до яких проведено перерахунок - сум надміру виплачених коштів за призначеними субсидіями за періоди з 01.05.2018 по 31.01.2019 та з 01.10.2019 по 30.04.2020 - 22787,34 грн, за період з 01.02.2019 по 30.09.2019 - 6166,84 грн. та припинено надання субсидій (а.с. 53, 54).

Згідно витягу з протоколу №6 засідання комісії від 04.06.2020 вирішено припинити надання субсидії ОСОБА_1 з 01.05.2020 через подання невірних даних (а.с. 56).

У подальшому ОСОБА_1 звернулася із заявою від 03.09.2020 року до комісії з питань надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, в якій просила зробити перерахунок житлової субсидії за період з 01.05.2018 по 30.04.2020, врахувавши майновий стан чоловіка ОСОБА_2 , з яким перебуває у шлюбі з 10.09.2010 та не проживає разом, а останній проживає та зареєстрований у с. Паївка Гусятинського району Тернопільської області. На думку позивача, якби знала, що обов`язково потрібно в декларації зазначати членів сім`ї, які проживають окремо, теж була б призначена субсидія, але в меншій сумі, тому що ОСОБА_2 пенсіонер та не має великого доходу (а.с. 58).

Управління соціальної політики Тернопільської міської ради листом від 10.09.2020 р. за №383/13.1 повідомило ОСОБА_1 про необхідність повернення надміру виплачених коштів у сумі 28954,18 грн. з 01.05.2018 по 30.04.2020 відповідно до чинного законодавства України (а.с. 59).

Позивач, не погоджуючись із діями і рішенням відповідача, звернулася із даним позовом до адміністративного суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач при зверненні із заявою про призначення субсидії у декларації зазначила недостовірні дані про сімейний стан, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач довів правомірність та законність його дій щодо прийняття рішень, оформлених у вигляді повідомлення про припинення надання субсидії №№144 та 144/1 від 29.05.2020 та відсутність підстав для зобов`язання відповідача зробити перерахунок житлової субсидії за період з 01.05.2018 по 30.04.2020.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується із висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій встановлені Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-III (далі - Закон №2017-III).

Згідно із ст.5 Закону №2017-III, державні соціальні стандарти і нормативи формуються, встановлюються та затверджуються у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за участю та погодженням з іншими сторонами соціального партнерства, якщо інше не передбачено Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 9 Закону №2017-III, державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних соціальних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів витрат на найм житла, управління житлом і оплату комунальних послуг, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло.

До державних соціальних нормативів належать: гранична норма витрат на управління житлом, оплату комунальних послуг, передбачених Законом України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від отримуваного доходу; соціальна норма житла та соціальні нормативи користування комунальними послугами, з оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії громадянам; показники якості управління багатоквартирним будинком і надання комунальних послуг.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, унормовані приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII. (далі - Закон №2189-VIII).

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 Закону №2189-VIII, до повноважень Кабінету Міністрів України належить встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Умови та порядок призначення житлової субсидії регулюється Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 №329, що діяла в спірний період, далі - Положення №848).

Згідно з абзацом третім пункту 1 Положення №848, житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Абзацом першим п.2 Положення №848 встановлено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення - в даному випадку відповідачем (абз.1 п.3 Положення №848).

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку) (п.8 Положення №848).

Згідно із п.10 Положення №848, для розрахунку житлової субсидії враховуються доходи членів домогосподарства, членів сім`ї особи із складу домогосподарства, зазначених у пункті 9 цього Положення, які досягли 14-річного віку станом на початок періоду, за який враховуються такі доходи.

Відповідно до п.13 Положення №848, для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): заяву про призначення житлової субсидії за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява); декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація); довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 при поданні декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії 18.06.2018 в Управлінні соціальної політики Тернопільської міської ради не вказала свого чоловіка ОСОБА_2 ..

Підписуючи декларацію, ОСОБА_1 засвідчила підписом про усвідомлення, що в разі подання нею неповних або недостовірних відомостей про осіб, які входять до складу домогосподарства, та членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання), їхні доходи, майновий стан і витрати, їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання У такому разі зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії.

Згідно з абзацом 6 пункту 13 Положення №848, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру.

29 травня 2020 року посадовими особами Управління соціальної політики Тернопільської міської ради складено акти №№ 161, 162 про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що подається заявниками для призначення житлових субсидій та встановлено, що переплачену суму субсидії позивачу 13838,19 грн. за період з 01.05.2018 по 30.04.2019 та за період з 01.05.2019 по 30.04.2020 у розмірі 15115,99 грн..

Спірні повідомлення №144 та №144/1 від 29.05.2020 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про припинення виплати ОСОБА_1 житлової субсидії та необхідність повернення переплаченої суму житлової субсидії у розмірах 13838,19 грн. та 15115,99 грн. було винесено на підставі вказаних вище Актів перевірок від 29.05.2020 року.

У подальшому рішенням Комісії (протокол №6 засідання комісії від 04.06.2020р.) припинено з травня 2020 року виплату житлової субсидії ОСОБА_1 (через подання невірних даних).

Не погодившись із Повідомленнями №144 та №144/1 від 29.05.2020 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про припинення виплати ОСОБА_1 житлової субсидії та необхідність повернення переплаченої суму житлової субсидії у вказаних вище розмірах, позивач ОСОБА_1 звернулась в адміністративний суд із даним позовом.

Тобто, предметом судового спору у даній адміністративній справі являється правомірність вказаних вище Повідомлень №144 та №144/1 від 29.05.2020 Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про припинення виплати ОСОБА_1 житлової субсидії та необхідність повернення переплаченої суми житлової субсидії.

Суд апеляційної інстанції також зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 4 КАС України визначено: - публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, - хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; - суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; - позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; - відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача; - індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Право особи на звернення до суду, в тому числі до адміністративного суду, із вимогами про захист порушених прав, гарантовано статтею 55 Конституції України та статтею 5 КАС України.

Згідно статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із аналізу наведених норм КАС видно, що право на судовий захист має особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і чи це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Згідно ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Тобто, при розгляді адміністративної справи обов`язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

Задоволення адміністративного позову є можливим в разі встановлення судом фактів того, що оскаржені позивачем рішення, дії чи бездіяльність відповідача вчинені з порушенням ознак, передбачених частиною 2 статті 2 КАС України та порушують права, свободи чи законні інтереси позивача.

При цьому, оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб`єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Вирішуючи спір, суд зобов`язаний, зокрема, надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду.

Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав та законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскаржені позивачем ОСОБА_1 . Повідомлення відповідача №144 та №144/1 від 29.05.2020 року про припинення виплати житлової субсидії та необхідність повернення переплаченої суми житлової субсидії були сформовані ще до вирішення питання (прийняття рішення) Управлінням про припинення виплати житлової субсидії ОСОБА_1 .. Рішення про припинення виплати житлової субсидії ОСОБА_1 було прийнято лише 04.06.2020 року (протокол комісії №6).

Вказані повідомлення №144 та №144/1 від 29.05.2020 року, відповідно до приписів Положення №848, носять інформаційний характер.

При цьому, такі Повідомлення не мають зобов`язального характеру в частині щодо повернення суми житлової субсидії, оскільки згідно пункту 127 Положення №848 питання про примусове стягнення (повернення) житлової субсидії вирішується у судовому порядку.

Тобто, питання обґрунтованості вимог Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про повернення ОСОБА_1 житлової субсидії може вирішуватись у судовій справі за відповідним позовом про стягнення суми коштів отриманої житлової субсидії.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що спірні Повідомлення №144 та №144/1 від 29.05.2020 року не являються рішеннями відповідача Управління соціальної політики Тернопільської міської ради як суб`єкта владних повноважень, у розумінні положень КАС України.

Самостійна наявність цих Повідомлень не доводить факту порушеного права чи законного інтересу позивача. Їх скасування в окремому судовому порядку не може призвести до ефективного відновлення порушеного права чи інтересу позивача, не відповідає завданню адміністративного судочинства.

Наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд першої інстанції не врахував, і прийняв судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших, помилкових мотивів про те, що позивач безпідставно отримала житлові субсидії і повинна їх повернути.

Таким чином, рішення суду першої інстанції від 03.03.2021 року, згідно статті 317 КАС України, підлягає зміні в частині мотивів судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, наведених колегією суддів вище.

Отже, апеляційну скаргу позивача необхідно задоволити частково.

В іншій частині доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для перерахунку субсидії, висновків суду першої інстанції не спростовують, і не являються підставою скасування рішення суду та прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог, оскільки відсутні фактичні та законодавчі підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок житлової субсидії позивача за період з 01.05.2018 по 30.04.2020 з врахуванням майнового стану ОСОБА_2 ..

Отже, в решта частині рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстав для його скасування у вказаній частині.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в адміністративній справі №500/4467/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії змінити, в частині мотивів судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решта частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в адміністративній справі №500/4467/2024 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 05.07.2021 року