Справа № 240/2401/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Житомир

справа № 240/2401/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним п.10 рішення Радомишльської міської ради Житомирської області від 29.10.2020 за №1178 «Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності» в частині відмови у задоволенні клопотання про затвердження проекту землеустрою учаснику бойових дій АТО щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, 0,12 га для ведення садівництва для подальшої передачі у власність, розташованої в Радомишльському районі за кадастровим номером :07:000:0117;

- зобов`язати Радомишльську міську раду Житомирської області винести на чергову сесію Радомишльської міської ради питання щодо надання погодження технічної документації із проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Радомишльської міської ради за кадастровим номером :07:000:0117 учаснику бойових дій АТО щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, 0,12 га для ведення садівництва для подальшої передачі у власність, розташованої в с. Березці Радомишльського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12.12.2019 звернувся до Радомишльської міської ради із заявою та відповідною технічною документацією про надання погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :07:000:0117 для подальшої передачі у власність. Рішенням двадцять четвертої сесії Радомишльської міської ради №843 від 24.12.2019 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що технічна документація щодо поділу земельної ділянки, за кадастровим номером :07:000:0117 не розроблена.

В подальшому на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 у справі №240/7649/20 відповідачем повторно розглянуто заяву від 12.12.2019 та за результатами розгляду Радомишльською міською радою Житомирської області на засіданні тридцять другої сесії VII скликання 29.10.2020 прийнято рішення №1178 "Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" у зв`язку з тим, що на земельну ділянку площею 58,8313 га, за кадастровим номером :07:000:0117, розроблений та затверджений згідно з розпорядження голови Радомишльської районної державної адміністрації детальний план території №84 від 05.02.2018, який не відповідає технічній документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем. Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзиви на позовну заяву від (за вх.№15391/21, №15603/21, №16635/21, аналогічного змісту, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначив, що згідно з ч.2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Відповідно до ч.6 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідач вказує, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, що перебувають у користуванні, без зміни їх цільового призначення є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок користувачем, погоджена власником/розпорядником земельної ділянки. При цьому, право на звернення за погодженням на поділ земельної ділянки має користувач, заставодержатель і власник земельної ділянки. Позивач не є власником чи користувачем земельної ділянки, відносно якої відповідачем прийняте спірне рішення, тобто не є суб`єктом звернення щодо поділу земельної ділянки у відповідності до вищенаведених приписів законодавства. Відтак у відповідача не виникло обов`язку приймати рішення щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :07:000:0117. Цільове призначення спірної земельної ділянки за кадастровим номером №:07:000:0117 - землі запасу (які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам). На думку відповідача позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.258 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з наказами від 17.03.2016 №6-795/14-16 СГ та №6- 796/14-16 СГ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відповідно до ст. ст. 116, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, ОСОБА_1 надано дозволи, як учаснику бойових дій, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Радомишльського району, за межами населених пунктів Лутівської сільської ради, орієнтовною площею 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства і 0.12 га для індивідуального садівництва (а.с.8, 9).

Сторонами не заперечується, що на підставі зазначених наказів позивачем замовлено проектну документацію із землеустрою (а.с.10).

26.06.2019 дев"ятнадцятою сесією VІІ скликання Радомишльської міської ради прийняте рішення №690 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки" комунальної власності площею 58,8313 га за кадастровим номером :07:000:0117, цільове призначення: земля запасу, яка розташована за межами населеного пункту с.Березці Лутівського старостинського округу на земельну ділянку площею 2.0 га з подальшою передачею у власність з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , на земельну ділянку площею 0,12 га, з подальшою передачею у власність з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва ОСОБА_1 (а.с.11).

Згідно з рішенням Радомишльської міської ради "Про надання згоди на корегування детального плану території земельної ділянки" №786 від 24.10.2019 надано згоду на корегування детального плану території, затвердженого розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації №84 від 05.02.2018, земельної ділянки площею 58,8313 га за кадастровим номером :07:000:0117, розташованої за межами населеного пункту с.Березці Радомишльської міської ради для визначення містобудівних потреб, а саме:

- площею 2,0 для ведення особистого селянського господарства;

- площею 0,12 га для індивідуального садівництва;

- площею 56,7113 га для індивідуального дачного будівництва (орієнтовною площею по 0,10 га кожна) (а.с.16).

12.12.2019 позивач звернувся до Радомишльської міської ради із заявою та відповідною технічною документацією із землеустрою для погодження щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 58,8313 га - земля запасу в частині виділення позивачу земельних ділянок площею: 2,0 га для ведення особистого селянського господарства; площею 0,12 га для індивідуального садівництва, для подальшої передачі у власність, розташованої на території Радомишльського району за межами с.Березці Лутівського старостинського округу, із єдиного масиву поля с.Березці, за кадастровим номером :07:000:0117 (а.с.15).

Згідно з рішенням Радомишльської міської ради "Про відмову в клопотанні" від 24.12.2019 №843, ОСОБА_1 відмовлено в клопотанні щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки за кадастровим номером :07:000:0117 з тих підстав що на даний час технічна документація щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :07:000:0117, не розроблена. (а.с.16).

Відповідно до рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 у справі №240/7649/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано п.10 рішення Радомишльської міської ради Житомирської області від 24.12.2019 за № 843 "Про відмову у клопотанні" в частині відмови в клопотанні ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки, кад. №:07:000:0117;

- зобов`язано Радомишльську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2019 про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності Радомишльської міської власності, площею 58,8313 га - земля запасу, в частині виділення у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва, за межами населених пунктів Лутівської сільської ради Радомишльського району, із єдиного земельного масиву поля с. Березці з кадастровим номером :07:000:0117. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.17-20).

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10.07.2020 у справі №240/7649/20 в частині зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2019 про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, на розгляд сесії Радомишльської міської ради повторно винесено зазначене питання.

За результатами розгляду вказаного питання на засіданні тридцять другої сесії VII скликання Радомишльської міської ради прийнято рішення "Про відмову у погодженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності" №1178 від 29.10.2020 відповідно до змісту якого ОСОБА_1 відмовлено в клопотанні про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 58,8313 га, кадастровий номер :07:000:0117, яка розташована за межами населених пунктів Лутівського старостинського округу, з відокремленням земельних ділянок площею 2,0000 га та площею 0,12000 га з тих підстав, що на земельну ділянку площею 58,8313 га, кадастровий номер :07:000:0117, розроблений та затверджений розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації від 05.02.2018 №84 детальний план території, який не відповідає технічній документації із землеустрою щодо поділу вищевказаної земельної ділянки (а.с.21).

Позивач, вважаючи вказане рішення Радомишльської міської ради протиправним та таким, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 5 статті 116 ЗК України визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За приписами частини 8 статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

За змістом частин 5, 6 статті 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 4 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

З огляду на системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивованої відмови у його наданні), або у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу із письмовим повідомленням про це відповідного органу;

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Отже, за змістом вищенаведених норм ЗК України підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку, визначеному статтею 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 цього Кодексу не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №1640/2594/18.

В свою чергу, матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою та технічною документацією із землеустрою (щодо поділу земельної ділянки за кадастровим номером :07:000:0117 ) про надання йому погодження щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0.12 га для ведення індивідуального садівництва, для подальшої передачі у власність, розташованої на території Радомишльського району, за межами населеного с.Березці Лутівського старостинського округу із єдиного масиву поля с.Березці за кадастровим номером :07:000:0117 Радомишльського району. Однак відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви з тих підстав, що технічна документація із землеустрою щодо поділу вищевказаної ділянки не відповідає затвердженому розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації №84 від 05.02.2018 детальному плану території.

Згідно з частиноми першою та другою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно частини шостої та сьомої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частинами дев`ятою та десятою статті 79-1 Земельного кодексу передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Виходячи з аналізу положень частин п`ятої-десятої статті 79-1 ЗК України суд дійшов до висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

В той же час згідно з частиною першою статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Отже, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Однак, суд зазначає, що у разі, якщо цільове призначення земельної ділянки підлягає зміні, то в цьому випадку необхідним є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 58,8313 га за кадастровим номером :07:000:0117 (а.с. 15).

Разом із тим, судом встановлено, що цільове призначення земельної ділянки за кадастровим номером :07:000:0117 , площею 58,8313 - «16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам)», що не заперечується сторонами (а.с.10).

Відповідності до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення (ч. 1 ст. 20 ЗК України).

Класифікація видів цільового призначення земель в Україні затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010р., який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.2010р. № 1011/18306.

Згідно даної Класифікації видів цільового призначення земель, землі сільськогосподарського призначення відносяться до Секції А розділу 1, підрозділом 01.03 якого є землі «для ведення особистого селянського господарства» та 01.05. є землі «для індивідуального садівництва» В той же час землі запасу відносяться до Секції К розділу 16, підрозділ 16.00 «землі запасу».

Тобто, землі сільськогосподарського призначення, для індивідуального садівництва та землі запасу відносяться до різних видів цільового призначення земель.

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Враховуючи наведене, позивач бажаючи отримати у власність такі земельні ділянки з метою ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва, фактично має ставити питання щодо зміни її цільового призначення з «16.00 землі запасу» на «01.03 землі сільськогосподарського призначення - для ведення особистого селянського господарства» та на «01.05. для індивідуального садівництва» шляхом отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо її відведення.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про землеустрій":

- проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

- технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Відповідно до статті 25 цього ж Закону документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Видами документації із землеустрою є, зокрема: й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок є різними за своєю суттю документами із землеустрою, не є тотожними за процедурою виконання цієї документації.

При цьому, за положеннями ст. 50 Закону України "Про землеустрій" у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок складають саме проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Даний факт підтверджує висновок суду про те, що до спірних правовідносин частина шоста статті 79-1 ЗК України, яка встановлює, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою, застосуванню не підлягає.

Позивач, звертаючись до Радомишльської міської ради із заявою про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності площею 58,8313 га за кадастровим номером :07:000:0117, з метою виділення йому у власність земельної ділянки площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва, не звернув увагу на те, що бажана земельна ділянка з кадастровим номером :07:000:0117 за своїм цільовим призначенням відноситься до категорії земель запасу, а тому отримання у власність часток із вказаного земельного масиву для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва може здійснюватися виключно за проектом землеустрою щодо її відведення, оскільки передбачається зміна цільового призначення такої земельної ділянки.

Про необхідність складання проекту землеустрою та застосування подальшої відповідної процедури у разі переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної статтею 19 ЗК України, в іншу висловлено і Верховним Судом у постанові від 31.07.2019 у справі №806/5308/15.

В свою чергу, суд враховує, що згідно з рішенням Радомишльської міської ради №786 від 24.10.2019 надано згоду на корегування детального плану території, затвердженого розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації від 05.02.2018 №84, земельної ділянки площею 58,8313 га, кадастровий номер :07:000:0117, розташованої за межами населеного пункту с.Березці Радомишльської міської ради для визначення містобудівних потреб, а саме: - площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства; - площею 0,12 га для індивідуального садівництва; - площею 56,7113 га для індивідуального дачного будівництва (орієнтовною площею по 0,10 га кожна)

Суд зазначає, щодо доказів зміни, коригування детального плану території, затвердженого розпорядженням голови Радомишльської районної державної адміністрації від 05.02.2018 №84, позивачем суду не надано.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності за кадастровим номером :07:000:0117 із цільовим призначенням - землі запасу, з метою отримання земельних ділянок площею 2,0 для ведення особистого селянського господарства та площею 0,12 га для індивідуального садівництва, тобто з виділенням земельних ділянок з іншим цільовим призначенням, та при цьому відсутні докази коригування детального плану території відповідно до ст.19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (зміни цільового призначення земельної ділянки за кадастровий номер :07:000:0117) чи розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій», статті 20 ЗК України, то відмова відповідача у погодженні технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з підстав невідповідності вказаної технічної документації детальному плану території, є правомірною.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Окрім того, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обрати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258, 261-262 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Радомишльської міської ради Житомирської області (майдан Соборний, 12, Радомишль, Житомирська область, 12201, ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі 07 липня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко