Справа № 160/1417/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 160/1417/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії , -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пільгової пенсії, викладеної в листі №0400-010303-8/852 від 05.01.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за Списком №2 з 23.10.2020 року, зарахувавши при розрахунку пенсії, в якості стажу зі шкідливими умовами праці за Списком № 2 період навчання з 01.09.1978 по 21.07.1980, період служби в армії з 02.11.1980 по 18.11.1982 та періоди роботи з 22.07.1980 по 13.10.1980 та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.10.2020р. він звернувся до Нікопольського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах разом з всіма наявними у позивача документами згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення оформлене листом №0400-010303-8/852 від 05.01.2021 року. У рішенні вказано, що відповідач не має можливості призначити позивачу пенсію на пільгових умовах з тих причин, що пільговий стаж роботи по Списку № 2 складає - 4 роки 3 місяці та 29 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним, оскільки відповідачем необгрунтовано не враховані додаткові періоди навчання з 01.09.1978 по 21.07.1980, служби в армії з 02.11.1980 по 18.11.1982 та періоди роботи з 22.07.1980 по 13.10.1980 та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік до пільгового стажу роботи позивача, оскільки вказані вище періоди навчання, служби в армії та роботи внесено у трудову книжку з посиланнями на підстави їх внесення. Записи містять усі необхідні відомості щодо прийому, переведення та звільнення його з роботи, як цього вимагає чинне законодавство.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити та зазначив, що позивач надав лише одну довідку від 02.10.2020 року №6- 0127/2381 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, якою підтверджується пільговий період роботи з 05.01.1983 по 03.05.1987 р. ( що і зараховано управлінням). Інших документів про пільговий характер роботи позивачем надано не було. У зв`язку з тим, що пільгова робота підтверджується лише з 05.01.1983 року, період навчання з 01.09.1978 по 21.07.1980 року та проходження військової служби з 02.11.1980 року по 16.11.1982 року не може бути зараховано до стажу, що передбачена списком №2. Період роботи з 22.07.1980 року по 13.10.1980 рр. Відповідач вважає спірним адже, довідку про пільговий характер роботи позивачем не надано. Що стосується позовної вимоги зарахувати при розрахунку пенсії, в якості стажу зі шкідливими умовами праці за списком №2 період з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік, то в трудовій книжці присутній запис №28 Нікопольська станція швидкої допомоги з 02.01.2009 переведений на 1,0 ставку електрогазозварника. Але окрім запису в управління нічого не має з того щоб підтверджувало пільговий характер роботи, а це в першу чергу довідка про пільговий характер роботи, яка видається підприємством на підставі первинних документів таких, як особиста картка форми Т-2, накази, відомості про заробітну плату, технологічний процес роботи та атестація робочого місця. Позивач на час звернення, як зазначено в позовній заяві працював в цій же організації, але жодних документів ні підприємством ні позивачем надано не було. Також слід звернути увагу на те, що в записі №31 зазначено, що 01.04.2019 року позивач переведений на посаду "робітника з комплексного обслуговування", тому вимога зарахування періоду роботи на посаді електрогазозварника по 23.10.2020 рік є безпідставною та необгрунтованою. Отже, на дату звернення 30.09.2020р. за призначенням пенсії на пільгових умовах, загальний стаж роботи складає - 32 роки 8 місяців 3 дні, пільговий стаж роботи по списку №2 складає - 4 роки 3 місяці 29 днів. Зазначене не дає права на призначення пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку з чим, оскаржуване рішення оформлене листом №0400-010303-8/852 від 05.01.2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії є правомірним.
Ухвалою суду від 30.03.2020 року прийнято до свого провадження вказану справу та відкрито провадження у справі, та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 30.05.2021р. - що припадає на вихідний день (неділя), у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 31.05.2021р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 виданого 28.12.2001р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на дату звернення до пенсійного фонду із заявою про призначення пільгової пенсії досяг 57 років.
У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 28.07.1980р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 01.09.1978 по 21.07.1980 року навчався в Механічному училищі №11 м. Нікополя за професією електрогазозварювальник; з 22.07.1980 по 13.10.1980 року працював електрозварником 4 розряду в Нікопольському спецуправлінні тресту "Дніпродомремонт"; з 02.11.1980 по 18.11.1982 проходив службу в Радянській армії; з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік (дату звернення із заявою про призначення пенсії) працює електрогазозварювальником у Нікопольській станції швидкої медичної допомоги.
Факт навчання в Механічному училищі №11 м. Нікополя за професією електрогазозварювальник, позивача додатково підтверджується копією атестату №2367 та довідкою №817 від 06.10.2020р. виданою Нікопольським професійним ліцеєм.
Також у трудовій книжці зазначено про проходження військової служби позивачем у лавах Радянської Армії у період з 02.11.1980 по 18.11.1982 року також зазначене підтверджується записом у військовому квитку НОМЕР_3 від 02.11.1980 р.
Позивачем 23.10.2020р подано до Нікопольського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 за пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення оформлене листом №0400-010303-8/852 від 05.01.2021 року, яким відмовлено позивачу у призначенні пільгової пенсії. Мотивоввно тим, що відповідач не має можливості призначити позивачу пенсію на пільгових умовах з тих причин, що пільговий стаж роботи по Списку № 2 складає - 4 роки 3 місяці та 29 днів, що не дає права на призначення пенсії відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення»
Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України, згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (пункт 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Судом встановлено та трудовою книжкою ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 28.07.1980р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 01.09.1978 по 21.07.1980 року навчався в Механічному училищі №11 м. Нікополя за професією електрогазозварювальник; з 22.07.1980 по 13.10.1980 року працював електрозварником 4 розряду в Нікопольському спецуправлінні тресту "Дніпродомремонт"; з 02.11.1980 по 18.11.1982 проходив службу в Радянській армії; з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік (дату звернення із заявою про призначення пенсії) працює електрогазозварювальником у Нікопольській станції швидкої медичної допомоги.
Пунктом 2 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Відповідно до статті 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, та мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.
Згідно пунктів 3, 8 і 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
Як встановлено судом, у Класифікаторі професій містяться окремо професійні назви робіт: «електрозварник ручного зварювання», «газорізальник» та «газозварник» з кодом 7212. Кваліфікаційною характеристикою професії «електрогазозварник», визначеною ч. 2 Випуску 42 «Оброблення металу» Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого наказом Міністерства промислової політики України від 22.03.2007 № 120, передбачено, зокрема, виконання робіт з ручного дугового, плазмового і газового зварювання деталей, вузлів, трубопроводів, з ручного кисневого різання та різання бензорізальними і газорізальними апаратами деталей, брухту тощо. Тобто робітники цих професій можуть виконувати роботи як газозварників, так і електрозварників ручного зварювання чи газорізальників.
За сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списком № 2, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються саме за Списком № 2.
Таким чином, суд дослідив, що протягом періоду з 22.07.1980 по 13.10.1980 року працював електрозварником 4 розряду в Нікопольському спецуправлінні тресту "Дніпродомремонт" та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік (дату звернення із заявою про призначення пенсії) працював на роботах за посадою, що передбачена Списком № 2, розділом «Загальні професії», що затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.
На підставі викладеного, оскільки позивач у періоди з 22.07.1980 по 13.10.1980 року та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік працював на посаді «електрогазозварника», посади яких передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому період його роботи з 22.07.1980 по 13.10.1980 року та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік має бути зарахований до пільгового стажу.
Щодо зарахування спірних періодів навчання та проходження служби в армії до пільгового стажу роботи позивача суд зазначає наступне.
Предметом розгляду позовних вимог у даній справі, є, зокрема період проходження позивачем служби в Радянській Армії, з 02.11.1980 по 18.11.1982 року - запис у трудовій книжці №4.
З відзиву відповідача вбачається, що період проходження дійсної строкової служби з 02.11.1980 по 18.11.1982 року зараховано до загального стажу.
Суд звертає увагу, що на період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене радою Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, пп. «к» ч. 1 п. 109 якого передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти а та б пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з посади електрогазозварника в Нікопольському спецуправлінні тресту "Дніпродомремонт" 13.10.1980 року у зв`язку із призовом до Радянської Армії, а після закінчення періоду проходження строкової військової служби - 05.01.1983р. працював газоелектрозварником по професії, яка віднесена до Списку № 2, (запис № 7 у трудовій книжці позивача).
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового та пільгового стажу вказаних періодів.
Щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу, суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як встановлено судом, перерва між днем закінчення навчання ОСОБА_1 в ПТУ №11 м. Нікополя, а саме 21.07.1980 року та днем зарахування на роботу за набутою професією, 22.07.1980 року, складає менше 3 місяців, отже період навчання ОСОБА_1 в ПТУ №11 м. Нікополя за професією «Електрогазозварювальник» з 01.09.1978 року по 21.07.1980 року, який не врахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, необхідно врахувати до пільгового стажу позивача.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі №0400-010303-8/852 від 05.01.2021 року, прийнято відповідачем необґрунтовано, оскільки у рішенні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу спірних періодів, а наведені підстави судом визнано необґрунтованими.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі №0400-010303-8/852 від 05.01.2021 року, прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, а тому підлягає скасуванню.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - провести виплату допомоги або відмовити у такій виплаті. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження пенсійного органу не є дискреційними.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки на переконання суду призначати і виплачувати пенсію на пільгових умовах з врахуванням пільгового стажу роботи є дискреційним повноваженням відповідача.
Оскільки позивачем підтверджено право на зарахування спірних періодів навчання з 01.09.1978 по 21.07.1980, служби в армії з 02.11.1980 по 18.11.1982 та періоди роботи з 22.07.1980 по 13.10.1980 та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2020 року про призначення пенсії відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, оскільки органи Пенсійного фонду України наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку).
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 454,00 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, яке оформлене у формі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010303-8/852 від 05.01.2021р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 період навчання з 01.09.1978 по 21.07.1980, період служби в армії з 02.11.1980 по 18.11.1982 та періоди роботи з 22.07.1980 по 13.10.1980 в Нікопольському спецуправлінні тресту "Дніпродомремонт" та з 02.01.2009 по 23.10.2020 рік у Нікопольській станції швидкої медичної допомоги.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.10.2020р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням висновків суду по даній справі.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Згідно ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя Н.В. Турлакова