Справа № 120/1637/20-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
Справа № 120/1637/20-а
Головуючий у І інстанції: Левицький В.К.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М.
суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Гуравської В.Ю. про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , ПОП СП "Колос" до Міністерства юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 26 травня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнив частково.
Так, судом апеляційної інстанції рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2020 року у даній справі скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Міністерство юстиції України відновити доступ державному реєстратору Михайлівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області Барабашу Олегу Сергійовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В іншій частині позовних вимог провадження у справі закрито.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, окрім іншого, просив суд вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених стороною в зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді, стягнувши з відповідача, в разі відмови в задоволенні вимог апеляційної скарги, на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6200 грн. При цьому, до відзиву позивачем долучено докази в підтвердження розміру заявленої до стягнення суми.
Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи те, що клопотання про розгляд заяви представника позивача - адвоката Гуравської В.Ю. про винесення додаткового рішення за участі позивача чи/або його представника у відкритому судовому засіданні подано не було, суд здійснює розгляд заяви в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ст. 252 КАС України).
Враховуючи, що постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у даній справі ухвалена судом в порядку письмового провадження, розгляд заяви представника позивача - адвоката Гуравської В.Ю., здійснюється в порядку письмового провадження.
Судова колегія розглянувши заяву позивача та надавши оцінку доводам заявника щодо підставності вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, в призмі наданих заявником доказів, відзначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 10.12.2019.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем в обгрунтування вимоги про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу додано: копію Договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 № 01-78/20, укладеного між Адвокатським бюро "Валентини Гуравської" та ОСОБА_1 ; тарифи на адвокатські послуги (додаток №1 до Договору №01-78/20 від 18.12.2020 року); копію акта наданих послуг №1 від 21.12.2020 року (додаток №2 до Договору №01-78/20 від 18.12.2020); рахунок на оплату №0080 від 21.12.2020.
Як свідчить договір про надання правової допомоги, його предметом є надання ОСОБА_1 правової допомоги адвокатом Гуравською В.Ю.
Пунктом 4.2 договору визначено, що гонорар складається з суми вартості наданої правової допомоги, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в Додатку №1 до цього договору.
Відповідно до додатку №1 до договору №01-23/20 від 18.12.2020 року тарифи на адвокатські послуги складають: юридична консультація, вивчення законодавства, підбір судової практики, виготовлення копій документів, упорядкування додатків, посвідчення копій, подання документів до суду тощо - 300 грн. за одну годину; час витрачений адвокатом на прибуття до місця проведення судового засідання та повернення до робочого місця адвоката - 200 грн. за годину; робота зі складання документів (відзиву на апеляційну скаргу, додаткових пояснень, клопотань, заяв, тощо) 400 грн. за годину; представництво інтересів клієнта в судових засіданнях - 500 грн. за годину.
Водночас, додаток №2 до договору №01-23/20 від 18.12.2020 (Акт наданих послуг №1 від 21.12.2020 року (додаток №2 до Договору №01-78/20 від 18.12.2020) містить детальний опис наданих адвокатом послуг, кількість витраченого ним часу та розрахунок вартості таких послуг.
Зокрема, надані послуги складаються із: юридичної консультації (3 години) - 900 грн.; опрацювання апеляційної скарги (2 години) - 800 грн.; вивчення законодавства та аналіз судової практики у подібних правовідносинах для обгрунтування позиції та подання відзиву на апеляційну скаргу (8 годин) - 2400 грн.; складання відзиву на апеляційну скаргу (4 години) - 1600 грн.; представництво інтересів клієнта у судових засіданнях (1 година) 500 грн.
Загальний обсяг часу, витраченого на надання правової допомоги часу склав 18 годин, вартість наданих послуг - 6200 грн.
В даному випадку, судова колегія враховує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року по справі №816/2096/17.
На підтвердження витрат в сумі 6200 грн. позивачем надано рахунок на оплату №0080 від 21.12.2020 року.
Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року по справі №727/4597/19 у таких же правовідносинах зробив висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, тому адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та документи, які свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.
Однак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутностю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.
В даному випадку, судова колегія вважає, що визначена адвокатом сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем, за результатами розгляду апеляційної скарги Міністерства юстиції України в розмірі 6200,00 грн., не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг та із урахуванням результатів розгляду апеляційної скарги, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.
Судова колегія в призмі розгляду даного питання зважає на те, що обсяг наданих адвокатом послуг під час апеляційного провадження не потребували витрачання значної кількості часу, оскільки представник позивача, приймаючи участь у справі ще під час розгляду справи в суді першої інстанції здійснив детальне вивчення та правовий аналіз всіх обставин справи і відповідно написання відзиву на апеляційну скаргу не потребувало ні додаткового вивчення обставин справи, ні аналізу норм чинного законодавства.
До того ж, судова колегія враховує приписи ч. 2 ст. 134 КАС України, де визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Водночас, уваги потребує і зміст самої вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, яка міститься у відзиві на апеляційну скаргу та являє собою прохання її задовольнити лише в разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.
До того ж, судова колегія враховує той факт, що представник позивача участь в судовому засіданні апеляційної інстанції брав лише на протязі 20 хвилин, хоча вартість вказаної послуги заявлена до стягнення, як така, що у відповідності до Акта № 1 від 21.12.2020 року наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 18.12.2020, є фактично наданою на протязі однієї години.
Відтак, оскільки постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 було частково задоволено апеляційну скаргу Міністерства оборони України, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи те, що заявлена вимога про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу містила певні критерії за наявності яких позивач просив її задовольнити, судова колегія вважає, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 2000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст.ст. 243, 252, 310, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Заяву представника позивача - адвоката Гуравської В.Ю. про ухвалення додаткового судового рішення у справі №120/1637/20-а - задовольнити частково.
У задоволені решти вимог заяви відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.