Справа № 160/5674/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року Справа № 160/5674/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пенсійного стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) період роботи у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік, зробивши перерахунок пенсії з дня звернення із заявою про її нарахування, а саме з 25.03.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, при звернення були надані всі необхідні документи та оригінал трудової книжки із зазначенням усіх періодів роботи та підприємств, де працював заявник. Проте, рішенням оформленим у вигляді листа, позивачу було не зараховано до стажу 12 років 4 місяці 27 днів, що потягнуло за собою значне зменшення її розміру. Відмова відповідача обґрунтована неможливістю, на погляд Пенсійного фонду, врахувати період стажу з 19.10.1981 по 15.03.1994 року на Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» оскільки, згідно Закону України «Про внесення змін і доповнень, що стосуються розгляду індивідуальних трудових спорів, до Кодексу законів про працю Української РСР та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів», «Українська РСР» замінено словом «Україна», (посилання КЗпП при звільненні», що є протиправним. Позивач вважає, дії та рішення щодо відмови у не зарахуванні майже 12,5 років стажу по вказаним підставам є не законними, а у разі задоволення його позовних вимог, загалом трудовий стаж стане у розмірі 42 років 07 місяців 04 дні, що потягне за собою значне збільшення розміру пенсії, з огляду на наявність на це, законного права.
Ухвалою суду від 23.04.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
27.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Не зараховано до страхового стажу період роботи з 19.10.1981 по 15.03.1994 так як записи у трудовій книжці позивача оформлені не належним чином. Згідно Закону України «Про внесення змін і доповнень, що стосуються розгляду індивідуальних трудових спорів, до Кодексу законів про працю Української РСР та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів», «Українська РСР» замінено словом «Україна» (посилання на КЗпП при звільненні).
Станом на 07 липня 2021 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
05.03.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
До заяви було додано наступні документи: довідка про присвоєнні ідентифікаційного номеру ( НОМЕР_1 ), заява №312, паспорт НОМЕР_2 , трудова книжка НОМЕР_3 , військовий квиток НОМЕР_4 , диплом НОМЕР_5 , довідка із СВОП про заробітну плату з 01.07.2000р. по день звернення б/н, довідка про відкритий рахунок в банку б/н.
Дану заяву із доданими документами прийнято 05.03.2021 року і зареєстровано за №312.
Рішенням 87 від 15.03.2021 року, ОСОБА_1 призначено пенсію з 26.03.2021 року (страховий стаж 30 років 2 місяці 8 днів).

Листом Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.03.2021 року №0400-010303-8/37076, повідомлено ОСОБА_1 , що пенсія йому буде призначена по наданим документам без урахування періоду стажу з 19.10.1981 по 15.03.1994, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін і доповнень, що стосуються розгляду індивідуальних трудових спорів, до Кодексу законів про працю Української РСР та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів» «Українська РСР» замінено словом «Україна» (посилання на КЗпП при звільненні); з 01.08.1997 по 06.04.1998 не можливо прочитати назву підприємства на печатці при звільненні.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у зарахуванні періоду стажу роботи, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право на отримання пенсії в України є конституційним правом громадянина України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі -Закон України №1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону України №1058-IV).

Згідно з ч.4ст. 24 Закону України №1058-IVперіоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII(далі - Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктами 1, 2. З «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року№ 637 із змінами (далі - Порядок) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 (далі Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як встановлено судом, листом Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.03.2021 року №0400-010303-8/37076, повідомлено ОСОБА_1 , що пенсія йому буде призначена по наданим документам без урахування періоду стажу з 19.10.1981 по 15.03.1994, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін і доповнень, що стосуються розгляду індивідуальних трудових спорів, до Кодексу законів про працю Української РСР та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів» «Українська РСР» замінено словом «Україна» (посилання на КЗпП при звільненні); з 01.08.1997 по 06.04.1998 не можливо прочитати назву підприємства на печатці при звільненні.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 , зокрема зазначено наступне:

- запис 6: 04.06.1981 прийнят слюсарем-електриком ремонту електрообладнання 3р в електромонтажний цех (наказ №370 від 04.06.1981р.);

- запис 7: 02.10.1981 звільнено за ст.38 КЗпП УРСР за власним бажанням (наказ №782 від 02.10.1981р.);

Дніпропетровське виробниче об`єднання «Дніпросільбудіндустрія»

- запис 8: 19.10.1981 прийнят в ремонто-будівельний цех плотником за 2 розрядом (наказ 383к від 14.10.1981р.);

- запис 9: 10.05.1982 переведено вантажником в залічничний цех (наказ 132к від 07.05.1982р.);

- запис 10: звільнено з роботи по ст.38 КЗпП УРСР (за власним бажанням) (наказ 268к від 14.09.1989р.). Міститься відмітка, що запис №10 вважати недійсним.

- запис 11: 21.06.1990 переведено в тому ж цеху складальником поїздів (наказ 178к від 21.06.1990р.);

- запис 12: 15.03.1994 звільнено з роботи по ст.38 КЗпП України за власним бажанням (наказ 51к від 15.03.1994р.).

Судом встановлено, що вказані записи виконані без перекреслень, не містять ніяких виправлень, вказано лише «запис №10 вважати недійсним». Крім того, записи зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, тобто здійснені відповідно до Інструкції.

Таким чином, суд критично ставиться зокрема до твердження відповідача, що неможливо прочитати назву підприємства на печатці при звільненні, оскільки судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності даних записів, а відбиток печатки є не чітким через те, що був проставлений достатньо давно.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 р. у справі №677/277/17.

Крім того, суд зазначає, що за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність підтвердження стажу роботи позивача у відповідності з Постановою КМУ № 637, у зв`язку з чим, положення Порядку підтвердження стажу роботи, затвердженого вказаною постановою застосуванню, у даному випадку, не підлягають.

Суд вважає, що відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно ст.3 Закону України «Про правонаступництво України» Закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України.

Згідно п.10 Закону України «Про внесення змін і доповнень, що стосуються розгляду індивідуальних трудових спорів, до Кодексу законів про працю Української РСР та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів» у найменуванні Кодексу та його тексті слова "Української РСР" замінити словом "України".

Таким чином, помилка особи, яка заповнювала трудову книжку, в частині зазначення вірного найменування нормативного акту, не спростовує самого факту вчинення спірного запису.

З огляду на викладене, відмова відповідача в зарахуванні періоду стажу з 19.10.1981 по 15.03.1994 є протиправною.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно позовних вимог позивача, він просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до трудового стажу роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік.

Разом з тим, діями суб`єкта владних повноважень є сукупність вчинків здійснених у межах наданих чинним законодавством повноважень.

В даному випадку, права позивача порушуються не сукупністю вчинків відповідача, а відмовою викладеною у формі листа від 17.03.2021 року №0400-010303-8/37076, тобто рішенням суб`єкта владних повноважень, внаслідок чого суд вважає необхідним залишити вимогу про визнання протиправними дій відповідача без задоволення.

Оскільки суд дійшов висновку, що відмова відповідача викладена в листі від 17.03.2021 року №0400-010303-8/37076 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, то відповідно вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пенсійного стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) період роботи у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік, є такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про здійснення перерахунку пенсії з дня звернення із заявою про її нарахування, а саме з 25.03.2021 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Днем досягнення пенсійного віку позивача є 25.03.2021р. Відповідно, пенсію позивачу призначено з 26.03.2021 року.

Таким чином, враховуючи висновок суду про протиправність дій відповідача щодо не зарахування до пенсійного стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) період роботи у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік, та про необхідність його зарахування до його стажу, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області має здійснити перерахунок призначеної пенсії позивача саме з 26.03.2021 року.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає частковому задоволенню

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1816,00 коп., що документально підтверджується квитанцією №3587-1412-7636-3199 від 13.04.2021 року на суму 908 грн. та №3415-1420-6944-2793 від 21.04.2021 року на суму 908 грн.

Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 1816 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладену у листі від 17.03.2021 року №0400-010303-8/37076 щодо незарахування до пенсійного стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн НОМЕР_1 ) період роботи у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ) зарахувати до пенсійного стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи у Дніпропетровському виробничому об`єднанні «Дніпросільбудіндустрія» з 19.10.1981 року по 15.03.1994 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), з дня її призначення, а саме з 26.03.2021 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, буд.26, м.Дніпро, 49094; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1816 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко