Справа № 240/19508/20
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/19508/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

07 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Іваненко Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна поліція України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Національна поліція України, з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 15 червня 2020 року інвалідності 1 групи;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у сумі 400 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.

Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Третя особа - Національна поліція України також направила до апеляційного суду пояснення щодо апеляційної скарги позивача, в яких просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає його таким, що прийняте в межах закону.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на службі в органах міліції, пізніше Національної поліції.

У 2013 році позивачем отримано травму голови, яка стала причиною втрати ним працездатності та професійної придатності.

21 квітня 2017 року позивача було звільнено із посади слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області.

З 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 було встановлено 2 групу інвалідності (довідка МСЕК від 19 вересня 2017 року серія 12 ААА №861518) та виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 480000,00 грн.

15 червня 2020 року Житомирською МСЕК №2 було складено акт МСЕК та видано довідку серії 12 ААВ №009912, відповідно до якої ОСОБА_1 було встановлено 1 групу інвалідності (а.с.9). Відповідно до довідки МСЕК №2 серії 12 ААА №029540 ступінь втрати працездатності - 90%.

З наведеними вище документами та відповідною заявою позивач звернувся до Головного управління Національної поліції України в Житомирській області (далі - ГУ НП в Житомирській області) проте 12 жовтня 2020 року отримав лист №1162/29/105/05-2020 від 18 вересня 2020 року яким повідомлено про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на встановлену судовим розглядом відсутність правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 1 групи інвалідності та її виплати з урахуванням вже виплаченої (за встановлену 2 групу інвалідності).

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Статтею 97 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) с соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Частиною 2 статті 97 Закону №580-VIII вказано, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України, а саме Наказом МВС України від 11 січня 2016 року №4 "Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" (далі - Порядок №4).

Статтями 97-101 Закону №580-VIII не передбачено збільшення виплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, якщо особа раніше вже отримувала одноразову грошову допомогу.

Пунктом 1 розділу І Порядку №4 передбачено, що цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 розділу IV Порядку №4 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з пунктом 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку №4, якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до частини 3 статті 100 Закону №580-VIII у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.

Отже, право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі мають особи, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду - встановлено групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності.

Порядком №4 визначено лише два випадки, який дає право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, а саме: пунктом 8 розділу IV Порядку №4 визначено, що якщо поліцейському (в даному випадку працюючому) після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу, при первинному огляді встановлено інвалідність 2 групи з 18 вересня 2017 року та виплачено одноразову грошову допомогу, через певний час з 15 червня 2020 року позивачу було встановлено вищу групу інвалідності 1 групу, а тому відсутні правові підстави для повторного призначення одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.

Пункт 8 розділу IV Порядку №4 дає виключні підстави для набуття права саме діючому поліцейському на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми, лише у випадку повторного встановлення ступеня втрати працездатності поліцейському під час проходження ним служби в поліції та одноразово після звільнення - у разі отримання групи інвалідності. Тобто, право на отримання допомоги в більшому розмірі стосується осіб, яким під час первинного огляду рішенням МСЕК було встановлено тільки ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності, а під час повторного огляду встановлено інвалідність або більший відсоток втрати працездатності.

Судом встановлено, що одноразову грошову допомогу, право на отримання якої мав позивач, призначено та виплачено в розмірі 480000,00 грн. Зазначене свідчить, що у позивача відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, з огляду на те, що позивачу під час первинного медичного огляду за рішенням МСЕК 18 вересня 2017 року встановлено 2 групу інвалідності та виплачено вказану допомогу.

Відповідно до розділу IV Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 встановлено, що якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Натомість, позивачу не встановлювалась вища група інвалідності і не встановлювався вищий ступінь втрати працездатності у порівнянні з попереднім.

Враховуючи відсутність, відповідно до законодавства України, можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 1 групи інвалідності, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття рішення про призначення та виплату позивачеві одноразової грошової допомоги. Отже відповідач не вийшов за межі повноважень та не допустив протиправних дій чи бездіяльності стосовно позивача.

Зважаючи на встановлені обставини у даній справі, судова колегія вважає правильною позицію суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Іваненко Т.В.