Справа № 460/8435/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8435/20 пров. № А/857/9083/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 460/8435/20 (суддя Зозуля Д.П., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинення певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила: а) визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, викладене у листі від 15.09.2020 щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком з 01.09.2020, на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 01.09.2020 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням від 12 лютого 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд в задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційних вебсайтах Головних управлінь Пенсійного фонду України, про визначення віку виходу на пенсію жінок відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», жінкам, які мають право на зниження пенсійного віку на 6 років та народились в період з 01.10.1966р по 31.03.1967р. вік виходу на пенсію становить 53 роки 6 місяців, якого вона досягла 12 серпня 2020 року, а тому вона має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з 13 серпня 2020 року.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

На підставі пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки від 15.07.2020 № 747 Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області, ОСОБА_1 дійсно з 17.07.1986 по 23.10.1989 була зареєстрована та постійно проживала в селі Мала Осниця Маневицького району Волинської області.

Також, довідкою від 04.08.2020 № 1077 Троянівської сільської ради Маневицького району Волинської області підтверджено, що позивач з 24.10.1989 по 05.01.1994 була прописана і проживала в с. Троянівка Маневицького району Волинської області.

Згідно із копією диплому НОМЕР_2 у період з 1984 року по 19.06.1989 позивач навчалася в Львівському сільськогосподарському інституті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 у віці 53 роки звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Відповіддю від 15.09.2020 № 1700-0702-8/28005 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що їй відмовлено в призначенні пенсії, та вказав, що факт постійного проживання на території гарантованого добровільного відселення становить 3 роки 6 місяців 11 днів. Оскільки у період з 01.09.1984 по 19.06.1989 позивач навчалася в Львівському сільськогосподарському інституті, то право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку по ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона набуде після досягнення 58 років.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивач на момент звернення до органу Пенсійного фонду не досягнула необхідного віку для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, відтак, відповідно до вимог чинного законодавства України, вона не набула права на призначення такої пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 9 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Умови призначення пенсії за віком встановлені статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою, зокрема, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон № 796-XII.

Статтею 49 цього Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною першою статті 55 вказаного Закону, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина (3 роки) зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною третьою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

Таким чином, призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Так, згідно із довідкою від 15.07.2020 № 747 Великоосницької сільської ради Маневицького району Волинської області, ОСОБА_1 дійсно з 17.07.1986 по 23.10.1989 була зареєстрована та постійно проживала в селі Мала Осниця Маневицького району Волинської області. Довідкою від 04.08.2020 № 1077 Троянівської сільської ради Маневицького району Волинської області підтверджено, що позивач з 24.10.1989 по 05.01.1994 була прописана і проживала в с. Троянівка Маневицького району Волинської області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів Української РСР №106 від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи», село Мала Осниця та Троянівка Маневицького району Волинської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що враховуючи наявність чинних довідок про періоди (роботи) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення позивача, які видані на підставі погосподарських книг та особових рахунків, наявність доказів навчання з 1984 року по 19.06.1989 ОСОБА_1 в Львівському сільськогосподарському інституті, не може спростовувати факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, ОСОБА_1 постійно проживала на території зони гарантованого добровільного відселення 7 років 5 місяців 18 днів, що з урахуванням пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII дає їй право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Оскільки, згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальний пенсійний вік становить 60 років, з врахуванням права позивача на зменшення пенсійного віку на 6 років, пільгова пенсія може бути призначена їй після досягнення віку 54 років.

Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, станом на день звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, позивач досягнула віку 53 років та, відповідно, ще не набула права на призначення такого виду пенсії.

При цьому, як зазначив суд першої інстанції, позивач наполягає на подвійному застосуванні норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: зниженні пенсійного віку на 6 років та зниженні року народження на 6 років, чого ні норми Закону № 796, ні Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не допускають.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про передчасність звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, що свідчить про безпідставність позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року в справі № 460/8435/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 06.07.2021.