Справа № 640/14626/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м. Київ № 640/14626/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетик"

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

Державної податкової служби України

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газметер"

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетик" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82-а, ) з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), Державної податкової служби України (04053, Львівська площа, 8, ), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Газметер" (45624, Волинська обл, Луцький р-н, село Тарасове, вул. Нова, 4. ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати ухвалене відповідачем-1 (Головне управління ДПС у м. Києві) рішення від 24.04.2020 р. №1536802/21615496 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №5 від 26.03.2020 року;

- зобов`язати відповідача-2 (Державну податкову службу України) зареєструвати податкову накладну ТОВ "Енергетик" №5 від 26.03.2020 року датою направлення її на реєстрацію - 14 квітня 2020 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що контролюючим органом, не зважаючи на надані позивачем документи, прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 26.03.2020 без належної перевірки комісією контролюючого органу достовірності наданих позивачем разом з поясненнями документів його діяльності, що належним чином підтверджують реальність проведення господарської операції. Позивач наголошує, що суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення. Проте, на переконання позивача, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, є необґрунтованим та не відповідає ознакам акта індивідуальної дії. На думку позивача, аналіз оспорюваного Рішення від 24.04.2020 №1536802/21615496 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 26.03.2020 року в аспекті зазначених вимог дає підстави для висновку, що воно містить лише абстрактне твердження про ненадання платником податків документів, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, яких не вистачає, з урахування особливостей, характеру та обсягу господарської операції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач в особі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що при розгляді відповідних документів, наданих позивачем до розгляду на підтвердження реальності здійснення господарської операції, Комісією було встановлено, що наданими документами неможливо підтвердити реальність здійсненої операції, оскільки неможливо встановити реальність проведених розрахунків між покупцем та продавцем, що в свою чергу, ставить під сумнів операцію. Отже, враховуючи викладене та зважаючи на ненадання позивачем всіх первинних документів, які б підтверджували реальність здійснених господарських операцій, що знайшли своє відображення у відповідній податковій накладній, комісією контролюючого органу прийнято відповідне рішення про відмову у реєстрації податкової накладної позивача, отже, рішення ГУ ДПС у м. Києві є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

Державна податкова служба України також надала суду відзив на позовну заяву, який за змістом аналогічний відзиву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій повторно наголосив на тому, що оскаржуване рішення містить лише абстрактне твердження про ненадання позивачем документів необхідних для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, без конкретизації (підкреслення) конкретного переліку документів, яких не вистачало для прийняття відповідного рішення. Позивач також відмітив, що в матеріалах справи та в розпорядженні відповідача є достатньо документів для спростування сумнівів щодо ризиковості позивача, а тому відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №5 в ЄРПН.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

15 травня 2019 року між позивачем - ТОВ «Енергетик» (Орендар) та громадянином України ОСОБА_1 (Орендодавцем) було укладено договір оренди тари №1 від 15 травня 2019 року, предметом якого є передача у користування вживаних стальних балонів як обмінну (зворотну) тару у кількості 3000 штук за плату, що визначається цим договором. Метою оренди даних балонів була подальша передача їх в суборенду та отримання відповідного доходу від даної господарської операції.

Строк дії даного договору: з 15 травня 2019 року по 31 грудня 2021 року з можливістю подальшої пролонгації.

Згідно п.5.2.3. договору №1 від 15.05.2019 Орендар (ТОВ «Енергетик») має право передавати предмет оренди (тару, як обмінну (зворотну)) третім особам в суборенду без згоди Орендодавця.

Згідно Акту приймання-передачі тари в оренду №1 від 31 травня 2019 року Орендодавець передав Орендарю зворотну тару - стальні балони в кількості 1006 штук. Розмір орендної плати за одиницю тари становить 1,80 грн. в рік (в т.ч., ПДВ).

За умовами п.3.2 договору Орендар сплачує Орендарю орендну плату щорічно не пізніше останнього дня місяця після закінчення одного року оренди (30 червня 2020 року) в безготівковому порядку на рахунок Орендодавця.

15 травня 2019 року між позивачем (Суборендодавцем) та ТОВ «Газметер» (Суборендар) було укладено договір оренди №2 від 15 травня 2019р., предметом якого є передача у користування вживаних стальних балонів як обмінну (зворотну) тару у кількості 800 штук за плату, що визначається цим договором.

За умовами п.2.1. Договору тара повинна бути передана згідно Акту приймання- передачі. Позивачем було передано ТОВ «Газметер» стальні балони (зворотну тару) у кількості 800 шт. у відповідності до Актів приймання-передачі: №1 від 03 червня 2019 року (240 шт.), №2 від 05 червня 2019 року (290 шт.) і №3 від 06 червня 2019 року (270 шт.).

На підтвердження факту передачі предмету суборенди позивачем додано до матеріалів справи товарно-транспортні накладні: № Р 030602 від 03 червня 2019 року, № Р 050601 від 05 червня 2019 року та № Р 060602 від 06 червня 2019 року.

Згідно п.3.1 договору оренди №2 від 15 травня 2019 року щомісячний розмір орендної плати визначається у Специфікації. Відповідно до Специфікації №1 від 15.05.2019 до договору оренди №2 від 15.05.2019р. розмір орендної плати за одиницю тари становить 62,52 грн., відповідно, вартість щомісячної орендної плати становить 50 016,00грн.

Згідно акту наданих послуг оренди № 2003312 від 31.03.2020, вартість оренди стальних балонів за березень 2020 року становила 50 016,00 грн.

В рамках договору позивачем було виставлено рахунок №13 від 24 березня 2020 року про оплату послуг за березень 2020 року в розмірі 50 016, 00 грн.

На підтвердження оплати за надані послуги, позивачем надано суду банківську виписку за 26.03.2020 про сплату ТОВ «Газметер» 26.03.2020 відповідних коштів.

За фактом настання першої події, 26 березня 2020 року позивачем за результатами фінансово-господарської діяльності було виписано податкову накладну №5 на суму 50 016, 00 грн., в т.ч. ПДВ 8336, 00грн., яка 14.04.2020 засобами телекомунікаційного зв`язку була направлена до ДПС України для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

За наслідками обробки податкової накладної від 26.03.2020 №5, контролюючий орган надіслав позивачеві квитанцію № про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідно до якої податкову накладну прийнято, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю «п.8 Критеріїв ризиковості платника податку».

У цій же квитанції позивачеві було запропоновано надати «пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН».

На підтвердження здійснення господарської операції позивачем 16.04.2020 було направлено Повідомлення №7 про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої зупинено.

До вказаного Повідомлення позивачем було прикріплено 24 додатки, а саме, документи на підтвердження здійснення господарської операції по взаємовідносинах позивача з ТОВ «Газметер» щодо податкової накладної від 26.03.2020 №5.

Розглянувши подані позивачем документи, Комісія ГУ ДПС у м. Києві, яка приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН прийняла Рішення від 24.04.2020 №1536802/21615496 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 26.03.2020.

Підставою для відмови в такій реєстрації в рішенні зазначено: «неподання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

27.04.2020 позивачем було подано скаргу щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН від 24.04.2020 № 1536802/21615496 із вимогою скасувати рішення Комісії від 24.04.2020 № 1536802/21615496 та зареєструвати податкову накладну №5 від 26.03.2020 в ЄРПН.

За наслідками адміністративного оскарження рішення від 24.04.2020 №1536802/21615496, Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН ДПС прийнято рішення № 16992/21615496/2 від 30.04.2020, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня від 24.04.2020 №1536802/21615496 - без змін. У якості підстав прийняття рішення зазначено: «ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси».

Вважаючи вищевказане рішення про відмову в реєстрації податкової накладної №5 в ЄРПН необґрунтованим та протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України.

Згідно підпунктів "а", "б" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 207 Податкового кодексу України.

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетик" вказані вимоги виконало: склало податкову накладну від 26.03.2020 №5 та направило її на реєстрацію до Державної податкової служби України.

Щодо підстав відмови у реєстрації податкової накладної, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 204) (далі - Порядок № 1246; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку №1246 податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пункт. 192.1 статті 192 та пункт. 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно з підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - Порядок № 1165, Порядок зупинення реєстрації ПН/РК, Порядок розгляду скарги, відповідно).

Згідно п. 5 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2). Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно п. 7 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з п. 10 та п. 11 Порядку № 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (абз.2 п. 25 Порядку № 1165).

Комісія регіонального рівня - комісія з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь ДПС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (п. 2 Порядку № 1165).

З огляду на положення п. 2, п. 25 Порядку № 1165, рішення про зупинення реєстрації розрахунку коригування та відмову у реєстрації розрахунку коригування в даному разі прийнято Комісією регіонального рівня - Головного управління ДПС у м. Києві.

Зі змісту квитанції про зупинку реєстрації податкової накладної №5 від 26.03.2020 вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про те, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в ЄРПН, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку.

Також позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПК/РК для розгляду питання про прийняття рішенння.

Критерії ризиковості здійснення операцій викладені у Додатку № 3 до Порядку зупинення реєстрації ПН/РК, який містить шість підстав можливості віднесення операції до числа ризикових.

Зокрема, пунктом 8 Критеріїв ризиковості передбачено такий критерій як - у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Проте жодних доказів на підтвердження наявності у контролюючого органу податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданій для реєстрації податковій накладній №5 від 26.03.2020, суду не надано, як і невідомі суду джерела такої інформації, що позбавляє можливості пересвідчитись у наявності реальних підстав для встановлення відповідності діяльності ТОВ «Енергетик» п.8 критеріїв ризиковості платника податку та причин зупинення реєстрації таких ПН. Натомість вживання контролюючим органом загального посилання на п.8 критеріїв, як в даному випадку, є неконкретизованим.

При цьому суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що контролюючий орган досліджував обставини господарської діяльності позивача станом на момент прийняття оскаржуваних рішень.

Крім того, суд зазначає, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної не зазначено переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН, а лише запропоновано Товариству надати пояснення та/або копії таких документів, адже перелік таких документів насамперед повинен бути конкретизованим та чітким. Дотримання вимоги чіткості і недвозначності щодо інформації, яка зазначена у Квитанції, є особливо важливим з огляду на наслідки недотримання платником податків вимог щодо надання повного переліку документів як підстави для прийняття комісією контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації ПН у ЄРПН.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність розшифрування податкової інформації, покладеної в основу квитанції про зупинення реєстрації ПН в ЄРПН, що підтверджує невідповідність такої квитанції вимогам обґрунтованості та вмотивованості.

При чому, згідно зі змістом оскаржуваного рішення від 24.04.2020 мова йде про ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі, рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (яких саме - не підкреслено).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем 16.04.2020 після зупинення реєстрації податкової накладної №5, надано контролюючому органу пояснення та документи в обґрунтування та на підтвердження підстав оформлення податкової накладної та змісту господарських операцій з контрагентами.

Ці документи, а також платіжні документи на підтвердження попередньо сплачених позивачу сум, які містяться також в матеріалах справи, а відповідачами не спростовано їх надання позивачем контролюючому органу, фактично і є документами, які мав надати позивач у зв`язку з зупиненням реєстрації податкових накладних.

Зі змісту оскаржуваного рішення від 24.04.2020 та відзиву не є зрозумілим, які саме документи не надано позивачем для здійснення відповідачем оцінки господарським взаємовідносинам між позивачем та контрагентом.

Надаючи правову оцінку рішенню від 24.04.2020 про відмову у реєстрації податкової накладної від 26.03.2020, суд виходить з наступного.

Наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12 грудня 2019 року затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №520), яким визначено механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 520 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

За приписами пункту 5 Порядку № 520 перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

За приписами п. 11 Порядку № 520 комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що можливість надання платником податків достатніх документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів для прийняття рішення щодо реєстрації податкової накладної. Необґрунтоване обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд, призводить до правової невизначеності, що не відповідає критерію обґрунтованості та пропорційності акта індивідуальної дії.

Позивач скористався своїм правом та подав до контролюючого органу повідомлення №7 з поясненнями щодо суті господарських операцій та копіями документів, які підтверджують правомірність складання податкових накладних.

Незважаючи на виконання позивачем вказаних вимог законодавства, відповідачем прийнято оскаржуване рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Суд звертає увагу, що головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Тобто, оскаржуване рішення відповідача не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, та породжує їх неоднозначне трактування, що, у свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Окремо суд зазначає, що відсутність чітко виписаної у законодавстві процедури, що передбачала б зрозумілі підстави для відмови у реєстрації податкової накладної, не може бути поставлена у провину позивачу, тоді як відповідальність за це має нести держава (в даному випадку в особі відповідача як контролюючого органу).

Згідно п. 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України), заява № 29979/04, Судом проаналізовано поняття "належне урядування", а саме.

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119) (http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-107088).

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачами не доведено правомірності рішення про відмову реєстрації податкової накладної №5 у Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим, наявні підстави для визнання такого рішення протиправним та скасування.

Також, визнаючи протиправним та скасовуючи оскаржувані рішення, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - шляхом зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкову накладну у Єдиному реєстрі податкових накладних за датою її подання.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 139, 241-246, 255, 257-262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетик" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82-а, ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 24.04.2020 №1536802/21615496 про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних №5 від 26.03.2020 року.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ "Енергетик" №5 від 26.03.2020 року датою направлення її на реєстрацію - 14 квітня 2020 року.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетик" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82-а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетик" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82-а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102, 00 грн. (дві тисячі сто дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, Львівська площа, 8, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Вєкуа Н.Г.