Справа № 160/17241/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2021 року м. Дніпросправа № 160/17241/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року (суддя Голобутовський Р.З., м. Дніпро) у справі № 160/17241/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

24 грудня 2020 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка полягає у не коригуванні відомостей в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 і не скасуванні нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені з 01.01.2017 по 03.06.2020;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податків - ОСОБА_1 шляхом скасування нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені з 01.01.2017 по 03.06.2020.

01 лютого 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника позивача - Федоренка Р.В. надійшло клопотання про закриття провадження у справі та розподіл судових витрат, у якому заявник просив:

- закрити провадження у справі № 160/17241/20;

- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.01.2021 засобами електронного зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що вимоги позивача про скасування нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, штрафів, пені, які утворились в період з 01.01.2017 по 03.06.2020, задоволені відповідачем у позасудовому порядку та 19.01.2021 було списано борг. Таким чином, оскаржені порушення прав позивача виправлені суб`єктом владних повноважень після звернення позивача до суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року задоволено клопотання представника позивача. Провадження у справі № 160/17241/20 закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу у сумі 7840,80 грн.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області оскаржило її в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що враховуючи конкретні обставини справи, яка не є складною, а також те, що спірна вимога вважається відкликаною, заявлена до відшкодування сума у розмірі 7000,00 грн. є надмірною. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 03.02.2021 в частині задоволеного клопотання про розподіл судових витрат щодо стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн. та прийняти нову судову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.

Від представника позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому заявник просить залишити апеляційну відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення клопотання представника позивача в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7000,00 грн., оскільки: позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви; позивачем долучено докази щодо обсягу наданих послуг, їх вартості та підтвердження сплати.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Відповідач у справі не заперечує, що відповідно до ч. 1 ст. 140 КАС України понесені позивачем судові витрати у цій справі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Відповідно до доводів апеляційної скарги відповідач не погоджується із заявленим для відшкодування розміром судових витрат позивача на оплату правничої допомоги в сумі 7000,00 грн.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

На підтвердження понесених позивачем судових витрат в сумі 7000,00 грн. на оплату професійної правничої правової допомоги в суді першої інстанції представником позивача - адвокатом Федоренко Р.В. до суду надано копії: договору № 26/фо-1220 про надання правової допомоги від 04.12.2020; додаткової угоди №1 від 04.12.2020 до договору № 26/фо-1220 від 04.12.2020 про надання правової допомоги; акта надання послуг № 54 від 16.12.2020 на суму 7000,00 грн.; прибуткового касового ордеру № 1 від 14.12.2020 про попередню оплату витрат на професійну правничу допомогу та квитанції до нього; квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 29.01.2021 про остаточний розрахунок за професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності, адвокатом не наведений час, витрачений на виконання робіт, ціна позову складає 26 539,26 грн., колегія суддів дійшла висновку, що заявлені судові витрати на оплату професійної правничої правової допомоги в розмірі 7000,00 грн. не є співмірними складності справи. Зважаючи на характер спірних правовідносин та перелік наданих послуг відповідно до акта № 54 від 16.12.2020, колегія суддів дійшла висновку, що сума судових витрат позивача на оплату професійної правничої правової допомоги в суді першої інстанції, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, має становити 2500,00 грн.

Судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору складають 840,80 грн.

Отже, враховуючи викладене, загальна сума судових витрат позивача, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 3340,80 грн. (2500,00 грн.+ 840,80 грн.).

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції було прийнято з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для її зміни в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2021 року у справі № 160/17241/20 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини ухвали у наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу у сумі 3340 (три тисячі триста сорок) 80 грн.».

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя Д.В. Чепурнов

Суддя А.О. Коршун