Справа № 813/4464/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м. Київ № 813/4464/16
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи матеріали адміністративної справи
за позовом ОСОБА_1

до Служби зовнішньої розвідки України

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Служби зовнішньої розвідки України, в якому просив суд, з урахуванням збільшення позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 24 червня 2016 року №165дск в частині призначення службового розслідування відносно полковника ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 16 вересня 2016 року №427-ОС в частині накладення на полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 30 вересня 2016 року №451-ОС в частині увільнення полковника ОСОБА_1 від займаної посади заступника начальника управління - начальника 2 служби управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України та виведення в розпорядження т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України;

- зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України поновити полковника ОСОБА_1 в посаді заступника начальника управління - начальника 2 служби управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України з 30 вересня 2016 року та провести перерахунок його грошового забезпечення з цієї дати;

- визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 13 липня 2017 року № 334-ОС в частині, що стосується звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі з дати звільнення;

- стягнути зі Служби зовнішньої розвідки України на користь полковника ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 липня 2017 року за час поновлення на військовій службі;

- стягнути зі Служби зовнішньої розвідки України на користь полковника ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 24 червня 2016 року №165дск призначено службове розслідування відносно позивача за надуманим фактом всупереч вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України. При цьому, позивач вказує, що вказаний наказ до його відома не доводився ні письмово, ні усно. У той же час висновок комісії з проведення службового розслідування, доведений ОСОБА_1 , містив лише загальні формулювання про порушення ним та його підлеглим ОСОБА_2 військової дисципліни, що, на думку позивача, є безпідставними звинуваченнями. Відтак, наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 16 вересня 2016 року №427-ОС в частині накладення на полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани та наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 30 вересня 2016 року №451-ОС в частині увільнення полковника ОСОБА_1 від займаної посади заступника начальника управління - начальника 2 служби управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України та виведення в розпорядження т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України є протиправними.

Позивач також вказує про протиправність наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 13 липня 2017 року № 334-ОС в частині, що стосується звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», оскільки на позивача протягом служби у Службі зовнішньої розвідки України, з доведенням, встановленим порядком, відповідного письмового наказу було накладене лише одне дисциплінарне стягнення догана, наказ про накладення якого оскаржується у суді. Відтак, звільнення за підпунктом «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є незаконним.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2016 року підготовче провадження у справі №813/4464/16 закрито та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Оскільки під час судового розгляду справи виникла необхідність витребування документів з грифом «Таємно» Львівський окружний адміністративний суд звертався до Державної судової адміністрації України з запитом щодо інформації, які суди, найбільш територіально ближчі до Львівського окружного адміністративного суду, яким надано дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею.

Листом від 13 липня 2017 року №98н/п Державна судова адміністрація України повідомила Львівський окружний адміністративний суд, що найбільш територіально ближчим до Львівського окружного адміністративного суду, які мають дозволи на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею є Житомирський окружний адміністративний суд та Черкаський окружний адміністративний суд.

Враховуючи вищенаведену інформацію ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2017 року справі №813/4464/16 передано на розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2017 року справу №813/4464/16 прийнято до свого провадження суддею Житомирського окружного адміністративного суду.

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду також звертався з запитом до Державної судової адміністрації України щодо найбільш територіально найближчих судів, які мають спеціальний дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею та мають можливість розгляду секретних справ.

Листом від 21 червня 2019 року №145 н/т Державна судова адміністрації України повідомила Житомирський окружний адміністративний суд, що найбільш територіально наближеними судами є: Запорізький окружний адміністративний суд, Окружний адміністративний суд міста Києва, Полтавський окружний адміністративний суд, Черкаський окружний адміністративний суд.

У той же час, 02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав клопотання про передачу справи №813/4464/16 до іншого адміністративного суду, який є найбільш ближчим до тимчасового перебування позивача, а саме Черкаського окружного адміністративного суду, також зауважив, що даний суд відповідно до листів Державної судової адміністрації має дозвіл на провадження діяльності пов`язаної з державною таємницею та мають можливість розгляду секретних справ.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року справу №813/4464/16 передано на розгляд до Черкаського окружного адміністративного суду.

При цьому, листом від 02 грудня 2019 року №813/4464/16 Житомирський окружний адміністративний суд повідомив Черкаський окружний адміністративний суд про те, що доповідна записка, якій присвоєно гриф «таємно» буде направлена додатково, окремо від матеріалів справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у Черкаському окружному адміністративному суді від 09 грудня 2019 року для розгляду справи №813/4464/16 було визначено суддю П.Г. Паламар. Однак, суддя Паламар П.Г., в свою чергу, звернувся до керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду зі службовою запискою щодо проведення повторного автоматизованого розподілу, у зв`язку з тим, що останній не має допуску та доступу до інформації, яка становить державну таємницю.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року №234 справу №813/4464/16 передано на повторний розподіл, при цьому виключивши суддів, які не мають допуску та доступу до інформації, яка становить державну таємницю зі списку суддів, серед яких здійснюється автоматизований розподіл.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 грудня 2019 року для розгляду справи №813/4464/16 визначено суддю В.В. Гаращенко.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року справу №813/4464/16 прийнято до свого провадження суддею Геращенко В.В. та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Як вбачається із матеріалів справи Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 січня 2020 року витребувано у Житомирського окружного адміністративного суду доповідну записку реєстр. №14/2/8323т від 26 вересня 2016 року (вх. №10182т-УК від 06 жовтня 2017 року) та її копію, яка направлена Службою зовнішньої розвідки України до Житомирського окружного адміністративного суду на підставі Ухвали суду від 09 листопада 2017 року, на якій проставлено гриф «таємно».

У подальшому, Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року справу передано до Окружного адміністративного суду міста Києва на підставі статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, за територіальною підсудністю.

Справа №813/4464/16 надійшла до Окружного адміністративного суду міста Києва 18 січня 2021 року.

Утім, на момент надходження справи до Окружного адміністративного суду міста Києва в матеріалах справи відсутні документи, які містять інформацію, що становить державну таємницю та мають відповідний гриф.

Також, жодної примітки (зауваження) щодо відсутності (наявності) даних матеріалів, які містять інформацію, що становить державну таємницю супровідний лист Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року не містить.

У зв`язку з цим, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 січня 2021 року для розгляду справи №813/4464/19 визначено суддю Шейко Т.І., яка не має допуску та доступу до інформації, що становить державну таємницю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2021 року у адміністративній справі №813/4464/16 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 23 лютого 2021 року о 13 год. 45 хв., що буде проводитись суддею Шейко Т.І. одноособово.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2021 року витребувано у Черкаського окружного адміністративного суду та Житомирського окружного адміністративного суду докази, а саме: доповідну записку реєстр. №14/2/8323т від 26 вересня 2016 року (вх. №10182т-УК від 06 жовтня 2017 року) та її копію, яка направлена Службою зовнішньої розвідки України.

З метою виконання Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Шейко Т.І.) від 22.01.2021 в справі № 813/4464/16, яка надійшла до Житомирського окружного адміністративного суду 10.02.2021 листом Житомирський окружний адміністративний суд повідомив, що доповідну записку реєстр. № 14/2/8323т від 26.09.2016 (вх. № 10182т-УК від 06.10.2017) та її копію Житомирським окружним адміністративним судом 22 вересня 2020 року направлено до Черкаського окружного адміністративного суду, на виконання вимог Ухвали останнього від 10.09.2020.

У свою чергу, Черкаський окружний адміністративний суд листом від 15 лютого 2021 року №02-10/2915/21 повідомив суд про те, що в Черкаського окружного адміністративного суду відсутня можливість направити витребуванні докази, у зв`язку з відсутністю укладеного договору з відділом урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку в місті Черкасах.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 квітня 2021 року витребувано у Черкаського окружного адміністративного суду докази, а саме: доповідну записку реєстр. №14/2/8323т від 26 вересня 2016 року (вх. №10182т-УК від 06 жовтня 2017 року) та її копію, яка направлена Службою зовнішньої розвідки України.

Відповідно до Формуляру судового засідання від 06.04.2021 суд у зв`язку з ненадходженням документів до суду суд ухвалив відкласти розгляд справи, наступне підготовче с/з відбудеться 18.05.21 о 09 год. 30 хв.

Згідно розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу №813/4464/16 розподілено на суддю Аблова Є.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року . адміністративну справу №813/4464/16 прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 11 травня 2021 року о 10 год. 30 хв., що буде проводитись суддею Абловим Є.В. одноособово.

Вказаною Ухвалою зобов`язано сторони подати суду протягом п`яти днів з дати отримання даної ухвали всі наявні документи, пояснення та заперечення, які на думку сторін мають значення для розгляду даної справи та підтверджують їх доводи, крім тих, які вже надані суду.

Відповідно до Формуляру судового засідання від 11.05.2021 протокольно суд ухвалив закрити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті. Суд оголосив про відкладення розгляду справи до 01.06.21 на 10 год. 00 хв.

17.05.2021, 20.05.2021 через систему «Електронний суд», через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування документів у Черкаського окружного адміністративного суду, що підтверджують надання допуску до державної таємниці позивачу.

27.05.2021 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про виклик та допит в залі суду в якості свідка ОСОБА_3

27.05.2021 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про проведення процедури оформлення допуску до державної таємниці позивачу та його представнику ОСОБА_4

27.05.2021 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування у Служби зовнішньої розвідки України оригіналів документів, що слугують письмовими доказами у справі, а саме: акт перевірки наявності речового майна на речовому складі 3 групи 1 відділу 2 служби УМРЛ СЗР України від 17.06.2016; рапорт ОСОБА_1 від 08.07.2016 року № 16/2/1887 про виявлені в результаті перевірки фінансово-господарської діяльності їдальні правопорушення; рапорт ОСОБА_1 від 08.07.2016 року № 16/2/1888 про виявлені в результаті перевірки фінансово-господарської діяльності їдальні правопорушення; рапорт ОСОБА_2 , за погодженням ОСОБА_1 , від 14.07.2016 № 16/2/1950 щодо порушень в організації закупівель речового майна; письмові пояснення ОСОБА_2 голові комісії зі службового розслідування від 27.07.2016 року № 16/2/2073 від 29.07.2016 року; письмові пояснення ОСОБА_2 голові комісії зі службового розслідування від 10.08.2016; письмові пояснення ОСОБА_1 голові комісії зі службового розслідування від 10.08.2016; рапорт ОСОБА_1 від 09.03.2017 № 16/433 т.в.п. начальнику УМРЛ СЗР України з проханням повідомити про причини усунення із займаної посади та прийняття рішення щодо подальшого проходження служби; рапорт ОСОБА_1 від 18.05.2017 т.в.п. начальнику УМРЛ СЗР України про надання доповіді про завершення розробки проекту нормативно-правового акту.

27.05.2021 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування у Служби зовнішньої розвідки України письмових доказів, а саме: копію доповідної записки (або іншого службового документу) за підписом начальника Управління кадрів СЗР України, за погодженням посадовими особами юридичного Управління СЗР України з письмовими висновками та пропозицією щодо подання на рішення Голови СЗР України обґрунтованих підстав для увільнення від займаної ипосади полковника ОСОБА_1 № 14/2/8323т від 26.09.2019; довідку про наявність діючої у 2016-2017 роках «Інструкції про порядок придбання, зберігання, обліку перевезення і використання вогнепальної зброї невійськового призначення та боєприпасів в СЗР України»; витяг з наказу Голови СЗР України в частині призначення у 2015 році ОСОБА_2 на посаду т.в.п. заступника начальника управління начальника 2 служби УМРЛ СЗР України; витяг з наказу Голови СЗР України в частині увільнення у червні 2016 року ОСОБА_2 від посади т.в.п. заступника начальника управління начальника 2 служби УМРЛ СЗР України; копії тимчасових посадових обов`язків, або окремих завдань, доручень, які покладалися на полковника ОСОБА_2 за час перебування його в розпорядженні начальника УМРЛ СЗР України в період з жовтня 2016 року по травень 2017 року; копію додатку до грошового атестату № 5337 від 25.07.2017 року, виданого ОСОБА_1

27.05.2021, 01.06.2021 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про виключення письмових доказів з числа доказів та вирішення справи на підставі інших доказів, наявних у справі, а саме: доповідну записку № 14/2/5413дск від 21.06.2016 за підписом т.в.п. начальника управління СЗР України Шевчука Ю.В.; наказ т.в.о. Голови СЗР України від 24.06.2016 №165дск «Про призначення службового розслідування»; Висновок за результатами службового розслідування від 30.08.2016; наказ т.в.о. Голови СЗР України від 16.09.2016 № 427-ос «Про накладення дисциплінарного стягнення»; наказ т.в.о. Голови СЗР України Від 30.09.2016 № 4512-ос «Про зарахування у розпорядження начальника УМРЛ СЗР України та увільнення ОСОБА_1 від займаної посади»; тимчасові посадові обов`язки у розпорядженні начальника УМРЛ СЗР України за посадою заступника начальника управління полковника ОСОБА_1 ; документ від 24.04.2017 року, затверджений т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України ОСОБА_5 , на виконання Тимчасових посадових обов`язків; службову записку т.в.п. начальника УМРЛ начальнику УК СЗР України від 17.05.2017; протокол службової наради з полковником ОСОБА_1 (у розпорядженні начальника УМРЛ СЗР України за посадою заступника начальника управління; рапорту заступника начальника управління начальника 2 служби УМРЛ СЗР України від 21.06.2016; рапорт від 22.06.2017 т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України В. Салімона до т.в.о. Голови СЗР України; аркуш 1 бесіди зі звільняємим ОСОБА_1 від 23.06.2017; подання до звільнення з військової служби ОСОБА_1 від 03.07.2017.

27.05.2021, 01.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про допуск уповноваженого представника до участі у справі, а саме ОСОБА_4

01.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про проведення процедури оформлення допуску до державної таємниці позивачу та його представнику ОСОБА_4

01.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

01.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування документів у Національного антикорупційного бюро України, що підтверджують надання допуску до державної таємниці ОСОБА_4 та витребування у Національного антикорупційного бюро України.

01.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про виклик та допит в залі суду в якості свідка ОСОБА_3 .

Відповідно до Формуляру судового засідання від 01.06.2021 суд оголосив перерву до 02.06.2021 на 13 год. 30 хв. у зв`язку з необхідністю вивчити документи, які надійшли до суду.

02.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшло клопотання про відмову у задоволенні клопотання позивача про виключення письмових документів з числа доказів до адміністративної справи № 813/4464/16,

02.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вбачається, що Служба зовнішньої розвідки України не визнає пред`явлений позов в повному обсязі. Відповідачем, зокрема, вказує, що позивач в позовній заяві зазначає, про відсутність службового документу, який став підставою для проведення службового розслідування, проте, такий службовий документ був і є (це доповідна записка тимчасово виконуючого обов`язки начальника 8-го управління СЗРУ від 21.06.2016 № 14/2/5413 дск), про що заявляє і сам позивач в позовній заяві. Так, саме на підставі інформації, викладеної у доповідній записці від 21.06.2016 № 14/2/5413 дск, яка і є службовим документом відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування був виданий оскаржений наказ про призначення службового розслідування відносно полковника ОСОБА_1 . З огляду на вказане, порушень вимог Дисциплінарного статуту та Інструкції про порядок проведення службового розслідування, при виданні наказу Голови СЗРУ від 24.06.2016 № 165дск в частині призначення службового розслідування щодо ОСОБА_1 відповідачем порушено не було.

Відповідачем також зазначено, що відповідно до пункту 3.5 розділу III Інструкції про порядок проведення службового розслідування до складу комісії обов`язково включається співробітник підрозділу власної безпеки СЗРУ. Водночас, ОСОБА_6 був співробітником підрозділу власної безпеки СЗРУ на час проведення службового розслідування. Щодо вимоги позивача про виключення зі складу комісії ОСОБА_6 , не відповідає дійсності, оскільки у поясненнях ОСОБА_1 від 29.07.2016 № 16/2/2072 відсутня його пропозиція щодо виключення зі складу комісії будь-якого члена комісії.Крім того, не є порушенням при виданні оспорюваного наказу Голови СЗРУ невключення до складу комісії начальника УМРЛ СЗРУ, оскільки в контексті Інструкції про порядок проведення службового розслідування, «за участю безпосереднього начальника» не означає обов`язкового його включення саме до складу комісії. Його участь у проведенні службового розслідування полягає в наданні пояснень, характеристики позивача, відповідних необхідних документів тощо.

На думку відповідача, накладенню на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «догани» передувало службове розслідування, призначене з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, об`єктивного та всебічного дослідження обставин порушень. Позивач не оскаржує висновок службового розслідування від 21.06.2016, відповідно погоджується з ним. При цьому, у службовому розслідуванні доведена повністю вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку і вчинення вказаних у наказі Голови СЗРУ від 16.09.2016 № 427-ос порушень.

Відповідач не вбачає порушень вимог законодавства при зарахуванні позивача у розпорядження начальника УМРЛ СЗРУ наказом Голови СЗРУ від 30.09.2016 № 451-ос, оскільки відповідно до доповідної записки т.в.п. начальника 8 управління на ім`я т.в.о. Голови СЗРУ, яка була підготовлена відповідно до підпункту «а» пункту 44 1 Положення, у зв`язку з службовою потребою (деструктивна діяльність позивача, погіршення стану військової дисципліни та морально-психологічного клімату у підрозділі) за рішенням Голови Служби зовнішньої розвідки України позивача було зараховано у розпорядження начальника УМРЛ СЗРУ.

Разом з тим, відповідач вказує, що протягом року на позивача було накладено три дисциплінарні стягнення, які на момент звільнення з військової служби не були зняті, а саме: «догана» наказом Голови СЗРУ від 16.09.2016 № 427-ос, «догана» 17.05.2017 правами Т.в.п. начальником УМРЛ СЗРУ та «догана» 03.07.2017 правами т.в.п. начальником УМРЛ СЗРУ. З огляду на вищезазначене на позивача було накладено три дисциплінарні стягнення про які позивач знав та оскаржує тільки одне дисциплінарне стягнення. З огляду на викладене, відповідач не вбачає порушення вимог чинного законодавства при винесенні наказу Голови СЗРУ від 13 липня 2017 року № 334-ос, оскільки було дотримано порядок звільнення позивача з військової служби.

02.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив, в яких відповідачем вказано про необґрунтованість доводів позивача та їх невідповідність дійсності. Відповідачем повторно зазначено про дотримання вимог законодавства останнім при прийнятті оскаржуваних наказів та звільненні позивача.

У судовому засіданні 02.06.2021 сторони надали пояснення щодо заявлених клопотань позивача про допуск ОСОБА_4 , а саме про відсутність необхідності вирішення цього питання; про витребування письмових документів; про виключення письмових доказів; про виклик свідка.

Відповідно до Формуляру судового засідання від 02.06.2021 у судовому засіданні суд ухвалив рішення викликати та опитати свідка. Суд оголосив про відкладення розгляду справи для надання можливості сторонам підготувати всі необхідні пояснення та документи до 09.06.2021 на 10 год. 30 хв.

Довідкою, складеною секретарем судового засідання від 09.06.2021, розгляд справи перенесено на 10.06.2021 на 11 год. 30 хв.

У судовому засіданні 10.06.2021 судом залучено до матеріалів справи присягу свідка, поставлені запитання останньому. Суд зазначив, що згідно відомостей поданих представником відповідача документи, щодо яких заявлено клопотання про витребування позивачем, знищені. Сторонами надані пояснення по суті.

Відповідно до Формуляру судового засідання від 10.06.2021 суд ухвалив рішення перейти до розгляду справи в письмовому проваджені.

Разом з тим, 15.06.2021, 22.06.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зобов`язання вчинити певні дії та утримання від вчинення певних дій, а саме: у разі винесення судом рішення про визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки № 334-ОС від 13 липня 2017 року про звільнення позивача з військової служби в запас за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Ухвалою суду зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України продовжити термін контракту про проходження військової служби, укладеного між мною та СЗР України у 2016 року, строк якого закінчився 07.05.2021 року, на строк до вирішення питання про наявність підстав для задоволення чи відмови в задоволенні рапорту позивача про намір укладення нового контракту про проходження військової служби; у разі винесення судом рішення про визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки № 334-ОС від 13 липня 2017 року та поновлення мене на військовій службі, ухвалою суду зобов`язати Службу зовнішньої розвідки України утриматись та невчиняти дії щодо звільнення позивача у зв`язку із закінченням строку контракту, що діяв до 07.05.2021 року, до вирішення питання про наявність підстав для задоволення чи відмови в задоволенні рапорту позивача про намір укладення нового контракту про проходження військової служби, в спосіб визначений вимогами пунктів 9-16 Положення №619.

Дослідивши заявлене клопотання, суд зазначає наступне.

Вимоги до письмових заяв та клопотань визначені статтею 166 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, частиною 3 виказаної статті передбачено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим кодексом.

Частиною першою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин першої-третьої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Як зазначено вище, відповідно до Формуляру судового засідання від 10.06.2021 суд ухвалив рішення перейти до розгляду справи в письмовому проваджені.

Відтак, клопотання позивача подано до суду після закінчення строку на вчинення такої процесуальної дії.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання позивача про зобов`язання вчинити дії та утримання від вчинення певних дій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на військовій службі з 07.05.2016.

Наказом т.в.о Голови Служби зовнішньої розвідки України (далі також - СЗР України) Разінкова І.П. від 24.06.2016 № 165 дск призначено службове розслідування відносно позивача та заступника позивача, військовослужбовця СЗР України ОСОБА_2 .

Підставою видання наказу визначено доповідну записку від 21.06.2016 №14/2/5413дск тимчасово виконуючого обов`язки начальника 8-го управління СЗР України, підготовленої співробітником управління ОСОБА_6 .

Наказом Голови СЗР України від 16.09.2016 № 427-ос, за порушення військової дисципліни (за результатами службового розслідування) полковнику ОСОБА_1 оголошено догану правами Голови Служби.

Наказом Голови СЗР України від 30.09.2016 № 451-ос полковника ОСОБА_1 усунуто від займаної посади та зараховано у розпорядження начальника Управління матеріальних ресурсів та логістики (далі також УМРЛ) за підпунктом «а» пункту 44 зі збереженням розмірів встановлених додаткових видів грошового забезпечення за посадою заступника начальника управління.

10.04.2017 полковника ОСОБА_1 ознайомлено з тимчасовими посадовими обов`язками. Письмовою вказівкою т.в.п. начальника УМРЛ полковника ОСОБА_5 від 24.04.2017 полковнику ОСОБА_1 доручено розробку проекту відомчого нормативно-правового акту.

За систематичне невиконання одного із пунктів вищезазначеної вказівки 17.05.2017 правами т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України полковником ОСОБА_5 полковнику ОСОБА_1 оголошено догану.

За доводами відповідача, починаючи з 30.05.2017 позивач відмовлявся від виконання покладених на нього обов`язків. З цього приводу, за вказівкою т.в.п. начальника УМРЛ полковника юстиції ОСОБА_7 , провів бесіду заступник начальника УМРЛ СЗР України полковник ОСОБА_5

03.07.2017 т.в.п. начальником УМРЛ СЗР України полковником юстиції ОСОБА_7 подано до звільнення з військової служби в запас ЗС України за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 13 липня 2017 року № 334-ОС полковника ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За доводами позивача, 14.07.2017 останнього ознайомлено з наказом т.в.о. Голови СЗР України від 13.07.2017 № 334-ОС.

Вважаючи наказ наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 24 червня 2016 року №165дск в частині призначення службового розслідування відносно полковника ОСОБА_1 , наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 16 вересня 2016 року №427-ОС в частині накладення на полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани, наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 30 вересня 2016 року №451-ОС в частині увільнення полковника ОСОБА_1 від займаної посади заступника начальника управління - начальника 2 служби управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України та виведення в розпорядження т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України, наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 13 липня 2017 року № 334-ОС в частині, що стосується звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі також Закон України № 2232-XII). Цим Законом також визначено загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає:

- підготовку громадян до військової служби;

- приписку до призовних дільниць;

- прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу;

- проходження військової служби;

- виконання військового обов`язку в запасі;

- проходження служби у військовому резерві;

- дотримання правил військового обліку.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 3 Закону України № 2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За положеннями ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Правовий статус, загальну структуру, засади керівництва та загальну чисельність Служби зовнішньої розвідки України визначає Закон України «Про Службу зовнішньої розвідки України»

За змістом статті 1 Закону України «Про Службу зовнішньої розвідки України» положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України затверджується Президентом України.

Частиною першою розділу І Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17.07.2006 №619/2006 (далі - Положення), встановлено, що це Положення визначає порядок проходження військової служби за контрактом особами сержантського і старшинського складу, офіцерського складу Служби зовнішньої розвідки України (далі - військовослужбовці) та особливості проходження військової служби у воєнний час. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Службі зовнішньої розвідки України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Порядок проходження військової служби за контрактом офіцерського складу Служби зовнішньої розвідки України визначений, зокрема, Положенням та Інструкцією про застосування окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затверджений наказом Голови СЗР України від 28.03.2012 №75.

Разом з тим, суд зазначає, що сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (стаття 1 Дисциплінарного статуту).

Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк (стаття 6 Дисциплінарного статуту).

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири (стаття 7 Дисциплінарного статуту).

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

На вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді (ст. 69 Дисциплінарного статуту).

Командувач військ оперативного командування має право: щодо офіцерів: а) робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану; б) попереджувати про неповну службову відповідність; в) понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих; г) звільняти з військової служби через службову невідповідність від командирів батальйонів (кораблів 3 рангу), відповідних їм і нижчих (стаття 73 Дисциплінарного статуту).

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту).

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарного статуту).

Наказом від 06.02.2013 № 35 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України» затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою встановлення єдиного порядку проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України (тут і далі - у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції, з метою встановлення (уточнення) обставин порушень службової дисципліни військовослужбовцями СЗРУ, ступеня їх вини, обставин (подій), які негативно вплинули на виконання покладених на СЗРУ завдань, причин і умов, що їм сприяли (п. 1.2 Інструкції).

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України підставою для проведення службового розслідування є інформація про:

- невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем службових обов`язків, порушення військової дисципліни, факти або події, які негативно вплинули на стан виконання покладених на СЗРУ завдань;

- невиконання (неналежне виконання) вимог чинного законодавства України, наказів (розпоряджень) начальників (керівників), що негативно вплинуло на стан виконання покладених на СЗРУ завдань;

- порушення вимог законодавства в сфері запобігання і протидії корупції;

- загрозу безпеці розвідувальній діяльності, своїх сил та засобів СЗРУ;

- втрату службового посвідчення, магнітної картки доступу на об`єкти СЗРУ, матеріальних носіїв, які містять службову інформацію.

Інформація, яка є підставою для службового розслідування, може міститися у:

- рапорті, доповідній або службовій записці, довідці (далі - службовий документ);

- зверненнях громадян, запитах органів державної влади, установ та організацій, поданні спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції, інших матеріалах, отриманих у встановленому законодавством України порядку.

За приписами п. 2.4 вказаної Інструкції призначення службового розслідування за відсутності підстав, визначених у пункті 2.1 цього розділу, не допускається.

Порядок призначення службового розслідування визначено Розділом ІІІ Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України.

Так, відповідно до п. 3.1 вказаної Інструкції у разі отримання інформації, зазначеної у пункті 2.1 розділу ІІ цієї Інструкції, керівник структурного підрозділу СЗРУ протягом трьох діб доповідає про це в службовому документі Голові СЗРУ.

У службовому документі зазначаються:

- встановлені (наявні) обставини вчиненого правопорушення (події) або факти;

- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовця, який вчинив правопорушення (якщо він встановлений);

- вимоги чинного законодавства України, наказів (розпоряджень) начальників (керівників), які не виконані (неналежно виконані);

- підстава для проведення службового розслідування відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ цієї Інструкції;

- пропозиції щодо персонального складу комісії з проведення службового розслідування.

Відповідно до п. 3.3 Інструкції службове розслідування призначається наказом Голови СЗРУ або особи, яка виконує його обов`язки.

У наказі зазначаються підстави для призначення службового розслідування, мета, термін його проведення, особа військовослужбовця, стосовно якого воно буде проводитись (якщо вона встановлена), а також особи, яким доручено його проведення (склад комісії).

Відповідно до п. 3.5 Інструкції призначення голови комісії та формування персонального складу комісії здійснюються з урахуванням досвіду служби, посади, військового звання та фахової підготовки осіб. До складу комісії обов`язково включається співробітник підрозділу власної безпеки СЗРУ.

Заборонено включати до складу комісії підлеглих військовослужбовця, стосовно якого воно проводитиметься, осіб, які причетні до вчиненого правопорушення, обставин (подій), що розслідуються, або зацікавлені в його результатах.

У разі виявлення під час службового розслідування факту причетності до правопорушення (події) або зацікавлення у результатах службового розслідування особи, якій доручено проведення службового розслідування, вона за рішенням особи, яка його призначила, усувається від його проведення на підставі мотивованого рапорту голови комісії, який долучається до матеріалів службового розслідування.

До складу комісії не допускається включення співробітників, що перебувають (заплановані на період проведення службового розслідування) у відпустці, відрядженні, на навчанні.

Персональний склад комісії може бути змінений за рішенням посадової особи, яка призначила службове розслідування, на підставі мотивованого рапорту голови комісії, який долучається до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до п. 3.7 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України службове розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника (керівника) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або підрозділу, де виявлені факти або події, які негативно вплинули на стан виконання покладених на СЗРУ завдань.

За приписами п. 5.1 вказаної Інструкції під час службового розслідування встановлюються:

- обставини правопорушення (події) та його суспільно небезпечні наслідки, які негативно вплинули на виконання покладених на СЗРУ завдань;

- винні у вчиненні та причетні до правопорушення (події) особи;

- причини правопорушення (події) та умови, що йому сприяли;

- причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням та його наслідками;

- ступінь вини особи (осіб) (або її відсутність), що вчинила або причетна до правопорушення (події), його мотиви і ставлення до вчиненого.

За результатами службового розслідування складається висновок, у якому зазначаються:

- підстави для призначення службового розслідування;

- здійснені заходи і одержані при цьому результати;

- обставини, причини, умови та наслідки вчиненого правопорушення (події), які негативно вплинули на виконання покладених на СЗРУ завдань;

- вимоги чинного законодавства України, які було порушено;

- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, строк служби в СЗРУ та перебування на займаній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування (інших осіб, причетних до правопорушення (події));

- наявність чи відсутність в діях військовослужбовця складу дисциплінарного правопорушення;

- ступінь вини (її відсутність) причетних осіб, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину;

- заперечення, заяви та клопотання військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення;

- пропозиції щодо притягнення винних осіб до дисциплінарної відповідальності без зазначення конкретного виду стягнення або зняття з військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, безпідставних звинувачень чи підозр;

- вжиті або запропоновані заходи для усунення негативних наслідків вчиненого правопорушення та умов, що йому сприяли (п. 6.1 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України).

За п.6.2. вказаної Інструкції висновок за результатами службового розслідування підписується особами, якими проводилось службове розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі інформації, викладеної у доповідній записці від 21.06.2016 № 14/2/5413 дск тимчасово виконуючого обов`язки начальника 8-го управління СЗР України, підготовленої співробітником управління ОСОБА_6 , наказом т.в.о Голови Служби зовнішньої розвідки України (далі також - СЗР України) Разінкова І.П. від 24.06.2016 № 165 дск призначено службове розслідування відносно позивача та заступника позивача, військовослужбовця СЗР України Коленка С.С.

У цьому контексті, з урахуванням вищезазначених приписів законодавства та встановлених обставин справи, суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача про відсутність службового документу, який став підставою для проведення службового розслідування, оскільки саме вказана доповідна записка від 21.06.2016 № 14/2/5413 є службовим документом у розумінні Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України.

Окремо суд зауважує щодо доводів позивача про порушення відповідачем вимог норми п. 3.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування, а саме щодо заборони включати до складу комісії підлеглих військовослужбовця, стосовно якого воно проводитиметься, осіб, які причетні до вчиненого правопорушення, обставин (подій), що розслідуються, або зацікавлені в його результатах) в частині щодо призначення до складу комісії ОСОБА_6 , який підготував доповідну записку та який зацікавлений в його розслідуванні.

Так, відповідно до приписів п. 3.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Службі зовнішньої розвідки України призначення голови комісії та формування персонального складу комісії здійснюються з урахуванням досвіду служби, посади, військового звання та фахової підготовки осіб. До складу комісії обов`язково включається співробітник підрозділу власної безпеки СЗРУ.

Заборонено включати до складу комісії підлеглих військовослужбовця, стосовно якого воно проводитиметься, осіб, які причетні до вчиненого правопорушення, обставин (подій), що розслідуються, або зацікавлені в його результатах.

У разі виявлення під час службового розслідування факту причетності до правопорушення (події) або зацікавлення у результатах службового розслідування особи, якій доручено проведення службового розслідування, вона за рішенням особи, яка його призначила, усувається від його проведення на підставі мотивованого рапорту голови комісії, який долучається до матеріалів службового розслідування.

До складу комісії не допускається включення співробітників, що перебувають (заплановані на період проведення службового розслідування) у відпустці, відрядженні, на навчанні.

Персональний склад комісії може бути змінений за рішенням посадової особи, яка призначила службове розслідування, на підставі мотивованого рапорту голови комісії, який долучається до матеріалів службового розслідування.

Судом не встановлено, що ОСОБА_6 був учасником подій та є причетним до обставин (подій), що розслідувалися. Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 на час проведення службового розслідування не був підлеглим позивача, а був співробітником іншого структурного підрозділу, а саме підрозділу власної безпеки СЗРУ, який відповідно до п. 3.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування обов`язково включається до складу комісії.

За наслідками дослідження матеріалів справи судом також не встановлено, що позивач звертався з вимогою про виключення зі складу комісії ОСОБА_6 , , оскільки у поясненнях ОСОБА_1 від 29.07.2016 № 16/2/2072 відсутня його пропозиція щодо виключення зі складу комісії будь-якого члена комісії.

Крім того, обґрунтованими, на думку суду, є доводи відповідача щодо того, що є порушенням приписів законодавства невключення до складу комісії начальника УМРЛ СЗРУ. Як вже зазначалося судом, відповідно до п.3.7 Інструкції про порядок проведення службового розслідування, службове розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника (керівника) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або підрозділу, де виявлені факти або події, які негативно вплинули на стан виконання покладених на СЗРУ завдань, що і не заперечується позивачем. У розумінні Інструкції про порядок проведення службового розслідування, «за участю безпосереднього начальника» не означає обов`язкового його включення саме до складу комісії. Така участь у проведенні службового розслідування може полягати в наданні пояснень, характеристики позивача, відповідних необхідних документів тощо.

З урахуванням наведеного, суд зазначає про необґрунтованість доводів позивача щодо протиправності наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 24 червня 2016 року №165дск в частині призначення службового розслідування відносно позивача з метою з`ясування причин та обставин порушення військової дисципліни, невиконання (неналежне виконання) ОСОБА_1 службових обов`язків, вимог чинного законодавства України, наказів (розпоряджень) начальників (керівників).

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами службового розслідування за доведена повністю вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку і вчинення вказаних у наказі Голови СЗРУ від 16.09.2016 № 427-ос порушень.

Під час службового розслідування з`ясовано, що позивач порушив: ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, ст. 11, 49 і 50 Статуту внутрішньої служби ЗСУ в частині беззастережного виконання наказів командирів (начальників).

За вказані порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Висновок за результатами службового розслідування від 21.06.2016 доведено до відома позивача, що не оскаржується останнім.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає необґрунтованими доводи позивача щодо протиправності наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 16 вересня 2016 року №427-ОС в частині накладення на полковника ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення догани, оскільки судом не встановлено порушення приписів законодавства відповідачем щодо проведення службового розслідування та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 30 вересня 2016 року №451-ОС в частині увільнення полковника ОСОБА_1 від займаної посади заступника начальника управління - начальника 2 служби управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України та виведення в розпорядження т.в.п. начальника УМРЛ СЗР України суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. «в» п. 39 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17.07.2006 № 619/2006 (тут і далі - у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)переміщення по службі військовослужбовців здійснюється, як правило, без зарахування в розпорядження відповідних начальників. Призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників, здійснюється у можливо короткий строк, але не пізніше ніж у строки, визначені пунктом 44-1. У виняткових випадках ці строки може бути продовжено Головою Служби зовнішньої розвідки України, але не більш як на два місяці.

За приписами п. 41-1 вказаного Положення усунення військовослужбовців від виконання службових обов`язків здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовець, стосовно якого складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, може бути відсторонений від виконання службових повноважень за наказом начальника, який має право призначення на цю посаду, до закінчення розгляду справи судом.

Військовослужбовець, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Відсторонення військовослужбовців від посади як захід забезпечення кримінального провадження здійснюється відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 44 вказаного Положення зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників означає, що вони проходять військову службу не на військових посадах.

Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження відповідних начальників наказами по особовому складу тих начальників, які мають право призначення на ці посади.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, в щорічній основній та встановлених законодавством додаткових відпустках із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні відповідних начальників виключається.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження відповідних начальників, зберігаються всі види матеріального та грошового забезпечення за посадами, що вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Відповідно до п. 44-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженого Указом Президента України від 17.07.2006 № 619/2006 зарахування військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України у розпорядження відповідних начальників допускається:

а) за службовою потребою (після закінчення вищого навчального закладу, в разі переведення військовослужбовців до нового місця служби, в інших випадках за рішенням Голови Служби зовнішньої розвідки України) - на строк до 2 місяців;

б) у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів - на строк до 3 місяців;

в) після закінчення строку відрядження військовослужбовця до органів виконавчої влади, підприємств і організацій, а також після повернення із довготривалого закордонного службового відрядження - на строк до 2 місяців;

г) у разі відсутності відомостей про місце перебування військовослужбовця понад один місяць - до його повернення в підрозділ (орган, заклад, установу) або до дня виключення його зі списків особового складу Служби зовнішньої розвідки України відповідно до пункту 71 цього Положення;

д) у разі скасування допуску до державної таємниці - на строк до 2 місяців;

е) у разі відсторонення військовослужбовця від посади в порядку кримінального провадження - на строк відсторонення від посади, встановлений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні відповідного начальника, а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування у розпорядженні він призначається на посаду або в установленому порядку звільняється з військової служби.

Разом з тим, відповідно до п. 45-1 Положення у зв`язку зі службовою необхідністю військовослужбовці можуть бути тимчасово підпорядковані керівнику (начальнику) іншого підрозділу Служби зовнішньої розвідки України без звільнення з посад, які вони займають, у порядку, визначеному Головою Служби зовнішньої розвідки України.

Відповідно до пункту 4.7 Інструкції про застосування окремих норм Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби зовнішньої розвідки України, затвердженої наказом Служби зовнішньої розвідки України від 28.03.2012 № 75, (далі-Інструкція, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) начальники зобов`язані організовувати службову діяльність військовослужбовців, зарахованих у їх розпорядження (пункт 44 Положення), та здійснювати контроль за нею відповідно до вимог військових статутів Збройних Сил України, Положення та інших нормативно-правових актів.

Рішенням начальника на військовослужбовця, зарахованого у його розпорядження, або іншого прямого начальника може покладатися виконання окремих обов`язків (завдань).

Звільнення військовослужбовця з посади та зарахування його в розпорядження відповідного начальника здійснюється не раніше дня видання наказу про таке звільнення з посади та зарахування в розпорядження.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає порушень вимог законодавства при зарахуванні позивача у розпорядження начальника УМРЛ СЗРУ наказом Голови СЗРУ від 30.09.2016 № 451-ос, оскільки відповідно до доповідної записки т.в.п. начальника 8 управління на ім`я т.в.о. Голови СЗРУ, яка була підготовлена відповідно до підпункту «а» пункту 44-1 Положення, у зв`язку з службовою потребою (деструктивна діяльність позивача, погіршення стану військової дисципліни та морально-психологічного клімату у підрозділі) за рішенням Голови Служби зовнішньої розвідки України позивача було зараховано у розпорядження начальника УМРЛ СЗРУ.

Відтак, суд визнає необґрунтованими позовні вимоги позивача про визнання неправомірними дій посадових осіб відповідача щодо зарахування позивача у розпорядження та скасування наказу про зарахування позивача у розпорядження начальника УМРЛ СЗРУ наказом Голови СЗРУ від 30.09.2016 № 451-ос, оскільки, як встановлено судом під час дослідження матеріалів адміністративної справи, відповідачем дотримано порядок зарахування позивача у розпорядження.

З урахуванням наведеного, суд не вбачає наявності правових підстав для зобов`язання відповідача поновити полковника ОСОБА_1 в посаді заступника начальника управління - начальника 2 служби управління матеріальних ресурсів та логістики Служби зовнішньої розвідки України з 30 вересня 2016 року та проведення перерахунку його грошового забезпечення з цієї дати.

Суд також зважає на доводи відповідача щодо того, що за інформацією, наданою Управлінням кадрів СЗРУ, з урахуванням періодів перебування у відпустках і лікарняних, остаточною датою перебування позивача у розпорядженні вважаться 29 травня 2017 року. З огляду на те, що позивачу з 30 вересня 2016 року по 29 травня 2017 року нараховане і виплачено грошове забезпечення відповідно до займаної посади на день зарахування у розпорядження, відсутні правові підстави щодо проведення перерахунку грошового забезпечення.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 13 липня 2017 року № 334-ОС в частині, що стосується звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язання відповідача поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі з дати звільнення та стягнення зі Служби зовнішньої розвідки України на користь полковника ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14 липня 2017 року за час поновлення на військовій службі суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом першим пункту 2 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу) не можуть бути звільнені з військової служби до набуття права на пенсію за вислугу років, крім випадків, коли їхня служба припиняється (розривається) у зв`язку із закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням чи у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин) передбачені підстави звільнення з військової служби. Так, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється, зокрема, у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби.

Відповідно до пункту «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (норма діяла на час звільнення позивача) передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до пункту 7.6 Інструкції підставою для звільнення військовослужбовців із військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцями є неналежне їх ставлення до виконання службових обов`язків, про що свідчить накладення на них протягом року двох і більше дисциплінарних стягнень, які на момент звільнення залишаються не знятими.

Як встановлено судом, відповідно до пункту 4.7 Інструкції на позивача були покладені тимчасові посадові обов`язки від 04.10.2016 та від 03.04.2017.

Разом з тим, факти накладення на позивача дисциплінарних стягнень підтверджуються службовою запискою від 17.05.2017 вих. № 16/6/1115дск, відповідно до якої 17.05.2017 т.в.п. начальником УМРЛ СЗРУ за систематичне невиконання вказівки (щоденне інформування щодо стану робіт з розробки проекту відомчого нормативно-правового акту) позивачу оголошено «догану». Стягнення оголошено позивачу в присутності керівного складу УМРЛ СЗРУ.

Відповідно до протоколу службової наради керівного складу УМРЛ від 03.07.2017 т.в.п. начальником УМРЛ СЗРУ за відсутністю за місцем проходження служби у службовий час та несвоєчасне виконання вказівки керівника позивачу оголошено «догану» та засвідчено, що від ознайомлення з даним протоколом позивач відмовився.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що протягом року на позивача накладено три дисциплінарні стягнення, які на момент звільнення з військової служби не були зняті, а саме: «догана» наказом Голови СЗРУ від 16.09.2016 № 427-ос, «догана» 17.05.2017 правами т.в.п. начальником УМРЛ СЗРУ та «догана» 03.07.2017 правами т.в.п. начальником УМРЛ СЗРУ.

Суд також звертає увагу, що на виконання вимог Інструкції дотримано порядок звільнення відповідно до пункту 7.8 Інструкції, а саме: підготовлено подання до звільнення з військової служби стосовно позивача.

З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності порушення вимог чинного законодавства при винесенні наказу Голови СЗРУ від 13 липня 2017 року № 334-ОС, оскільки дотримано порядок звільнення позивача з військової служби.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи позивача щодо непроведення співбесіди перед звільненням прямим начальником. Так, відповідно до пункту 7.3 Інструкції співбесіди перед звільненням проводяться з особами офіцерського складу до полковника включно -безпосередніми (прямими) начальниками, керівником структурного підрозділу СЗРУ або його заступником. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до аркушу першої бесіди з позивачем від 23.06.2017 бесіду провів заступник начальника управління - начальник 4 служби УМРЛ СЗРУ та другої бесіди з позивачем від 03.07.2017 бесіду провів т.в.п. начальника УМРЛ СЗРУ. Відповідно до аркушу бесіди з ОСОБА_1 було проведено бесіду заступником начальника управління - начальником 4 служби УМРЛ СЗРУ (міститься в матеріалах адміністративної справи).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано порядок проведення співбесіди з позивачем відповідно до вимог пункту 7.3 Інструкції.

Відтак, наказ т.в.о. Голови Служби зовнішньої розвідки України від 13 липня 2017 року № 334-ОС в частині, що стосується звільнення полковника ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прийнято із дотриманням встановленої процедури, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, а тому підстави для його скасування - відсутні.

Позовна вимога про поновлення позивача на посаді є похідною від вимог про скасування наказів по особовому складу про звільнення. Оскільки в ході розгляду справи судом не було встановлено порушення суб`єктом владних повноважень вимог чинного законодавства при прийнятті даних наказів, така позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 50000,00 грн. суд встановив наступне.

За змістом ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування …».

Згідно з ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У той же час, як зазначено у вказаній Постанові, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Зі змісту наведених норми випливає, що основною умовою відшкодування моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 804/2252/14, від 31.01.2018 року у справі № 813/5138/13-а та в рішеннях Верховного Суду від 12.02.2018 року у справі № 800/500/16, від 01.03.2018 року у справі № 9901/377/18.

Крім того, суд зазначає, що така моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Таким чином, аналізуючи зміст позовної заяви та досліджуючи матеріали справи, встановивши відсутність протиправних дій відповідача, суд зазначає про відсутність обґрунтованості в вимогах позивача про стягнення моральної шкоди, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про заподіяння позивачу моральної шкоди у розмірі, в якому останній просить стягнути з відповідача, а також завданням йому шкоди у вигляді заподіяння моральних чи фізичних страждань, з огляду на що позовна вимога щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі у сумі 50000,00 грн. задоволенню не підлягає.

У зв`язку з наведеним суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Крім того, частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані рішення в даній справі, суд дійшов висновку, що накладення дисциплінарних стягнень під час проходження військової служби позивачем в та звільнення з військової служби за підпунктом «и» частини 6 статті 26 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» відбулося відповідно до приписів чинного законодавства, а накази відповідача з урахуванням наведених вище критеріїв, суд вважає законними та обґрунтованими, зокрема, прийнятими з урахуванням дійсних обставин справи та при вірному застосуванні норм права.

З урахуванням викладеного суд відмовляє позивачу в задоволенні заявлених позовних вимог.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленої в пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів перед судом правомірність своїх дій та прийнятих рішень, натомість доводи позивача не знайшли своє підтвердження та обґрунтування, тому позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись вимогами ст. ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Служби зовнішньої розвідки України (04107, м. Київ, вул. Нагірна, 24/1, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст. ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.В. Аблов