Справа № 500/3172/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3172/21

07 липня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у якій позивач просить скасування постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.05.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/635/19.

Позовні вимоги обґрунтовано тим що 11 серпня 2020 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Наконечною І.В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62792233.

Дану постанову винесено на виконання виконавчого листа №500/635/19 від 23.06.2020, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018 року, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

24 травня 2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Наконечною І.В., винесено постанову у виконавчому провадженні №62792233, якою накладено на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, штраф за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду №500/635/19 та вимоги державного виконавця №335/04.1-24 від 14.01.2021.

ОСОБА_1 (стягувачу) 24.11.2020 проведено перерахунок пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 у розмірі місячного грошового забезпечення, починаючи з 01.12.2020, із урахуванням проведених виплат, а тому позивач вважає, що Головним управління було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення.

Ухвалою від 08.06.2021 суд залишив позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 25.06.2021 суд відкрив провадження у справі та призначив судове засідання на 05.07.2021.

Судове засідання, призначене на 05.07.2021, відкладено судом на 07.07.2021 у зв`язку з неявкою сторін у справі.

07.07.2021, через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив з додатками зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та мотивує свою позицію тим, що дії державного виконавця вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень при примусовому виконанні виконавчого листа №500/635/19, виданого 23.06.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018 року, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

В судове засідання, призначене на 07.07.2021, сторони повторно не були, водночас, подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними матеріалами справи (арк. справи 29, 75).

Частиною четвертою статті 229 КАС України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначене, з урахуванням неявки у судове засідання всіх учасників справи, суд ухвалою перейшов до розгляду справи №500/3172/21 в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 №500/635/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення та неврахуванні всіх складових грошового забезпечення та надбавок, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії та сплачуваних до 01.01.2018 року, - при проведенні з 01.01.2018 року перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018 року, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87549983). Рішення набрало законної сили 21.05.2020.

23.06.2020 Тернопільським окружним адміністративним судом у справі №500/635/19 видано виконавчий лист в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018 року, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум (арк. справи 46).

Керуючись вимогами статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», 11.08.2020 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62792233, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження (арк. справи 47-48).

Боржника зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів, про, що письмово повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Постанова про відкриття виконавчого провадження №62792233 від 11.08.2020 боржником не оскаржувалась та не скасована.

07.09.2020 на адресу відповідача надійшло повідомлення № 35932 від 28.08.2020, з якого слідує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Тернопільського окружного суду з заявою про роз`яснення рішення суду (арк. справи 49).

Керуючись статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 18.09.2020 на адресу боржника направлено вимогу виконати рішення №500/635/19 Тернопільського окружного адміністративного суду з наданням підтверджуючих документів протягом 10 робочих днів (арк. справи 54-55).

23.10.2020 на адресу відповідача надійшло повідомлення № 1900-0702-8/17302 від 16.10.2020, яким позивач повідомив, що судовий розгляд в справі про роз`яснення рішення суду не завершено та просив зупинити виконавче провадження (арк. справи 56-57).

Відповідачем надано відповідь позивачу від 13.11.2020 №13214/04.1-32 про відмову в зупиненні виконавчого провадження (арк. справи 58-60).

Також, відповідачем 13.11.2020 винесено постанову у виконавчому провадженні №62792233 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 (арк. справи 62).

Постанова від 13.11.2020 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 боржником не оскаржувалась та не скасована.

Вимогою державного виконавця від 14.01.2021, враховуючи приписи статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», боржника вкотре зобов`язано виконати рішення Тернопільським окружним адміністративним судом (арк. справи 63-64).

Керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено оскаржувану постанову від 24.05.2021 про накладення на боржника повторного штрафу в розмірі 10200 грн (арк. справи 65-66).

Окрім цього, керуючись приписами статей 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем на адресу Головного управління національної поліції в Тернопільській області направлено заяву (повідомлення) про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб Головного управлінця Пенсійного фонду України в Тернопільській області в порядку статті 382 Кримінального кодексу України (арк. справи 67-71) та винесено постанову від 24.05.2021 про закінчення виконавчого провадження (арк. справи 73-74).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Основного Закону судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Спірна постанова містить посилання на статті 63 та 75 Закону №1404-VIII як на правову підставу накладення штрафу.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин - об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Такі висновки щодо застосування норм права стосовно питання відповідальності боржника у виконавчому провадженні викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 у справі №420/70/19 та відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України застосовуються судом при вирішенні даної справи.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 №500/635/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задоволено у повному обсязі. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 89% до 70% сум грошового забезпечення та неврахуванні всіх складових грошового забезпечення та надбавок, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії та сплачуваних до 01.01.2018 року, - при проведенні з 01.01.2018 року перерахунку раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», - виходячи з відсоткового значення розміру пенсії - 89% сум усіх складових грошового забезпечення, встановлених ОСОБА_1 при призначенні пенсії, врахованих для обчислення та виплачуваних до 01.01.2018 року, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87549983). Рішення набрало законної сили 21.05.2020.

Судове рішення, яке набрало законної сили, належить до виконання боржником незалежно від вжиття заходів примусового виконання. Головне управління не вживало будь-який дій для виконання рішення суду від 20.0.2020 у справі № 500/635/19 після набрання ним чинності, що зумовило звернення стягувача ОСОБА_1 до органів державної виконавчої служби.

Суд звертає увагу, що з моменту відкриття виконавчого провадження 11.08.2020 державним виконавцем Відділу направлено дві вимоги боржнику щодо виконання судового рішення 18.09.2020 та 14.01.2021. При цьому боржник судове рішення не виконав.

Головне управління повинно було виконувати рішення суду, яке набрало законної сили, проте станом на 24.05.2021, на дату прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу, рішення суду не виконано належним чином.

Обставини, про які повідомляв позивач державну виконавчу службу після отримання вимоги державного виконавця жодним чином не впливають на невиконання рішення суду та не є поважними причинами, а розцінюються судом як спосіб ухилення від виконання судового рішення.

Позивачем не надано, а судом не здобуто жодного доказу виконання зазначеного рішення суду, водночас в матеріалах судової справи наявна постанова відповідача від 13.11.2020 у виконавчому провадженні №62792233 про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2020, дана постанова боржником не оскаржувалась та не скасована.

У позовній заяві позивач зазначає, що ним виконано вказане рішення суду станом на 24.11.2020, підтвердженням чого слугує долучений до матеріалів судової справи Перерахунок пенсії ОСОБА_1 (пенсійна справа №ХЕ10901) від 24.11.2020 (арк. справи 9).

Разом з тим, суд такі доводи позивача оцінює критично, адже рішенням суду від 20.01.2020 зобов`язано позивача, окрім іншого, здійснити з 01.01.2018 перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

За приписами частини четвертої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Враховуючи приписи статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено вимогу від 14.01.2021, якою вкотре зобов`язано боржника виконати рішення Тернопільським окружним адміністративним судом.

При вирішенні цього спору судом встановлено, що позивачем не було надано державному виконавцю документального підтвердження повного виконання судового рішення станом на 24.05.2021; позивач (боржник у виконавчому провадженні) не звертався за наявності підстав із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, зупинення вчинення виконавчих дій тощо. Позивач не скористався наданими законом правами, якщо вважав, що існували об`єктивні труднощі при виконанні рішення суду, як і не здійснив усе можливе для його виконання.

Відповідно до частини другої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено оскаржувану постанову від 24.05.2021 про накладення на боржника повторного штрафу в розмірі 10200 грн.

За наведених обставин, судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що така постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Слід також зазначити, що відповідно до змісту статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як постанови державних виконавців про накладення штрафу.

Отже, постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.05.2021 ВП №62792233 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн, є виконавчим документом та підлягає до виконання позивачем.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.05.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/635/19, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

відповідач: - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (місцезнаходження: вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76018, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.