Справа № 640/5489/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Київ № 640/5489/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до: Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві,

головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Черкасова Євгена Володимировича,

Департаменту патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) (далі позивач, ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві (адреса: 03186, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 76-А, ідентифікаційний код 35008087, ел. пошта ) (надалі відповідач-1, ДВС), головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві Черкасова Євгена Володимировича (адреса: 03186, м. Київ, пр-т. Повітрофлотський, 76-А, ідентифікаційний код 35008087, ел. пошта ) (в подальшому відповідач-2, ОСОБА_2 ) та Департаменту патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху (адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3, ідентифікаційний код 40108646, ел. пошта ) (нижче відповідач-3, Департамент патрульної поліції), у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63298614 від 16.10.2020.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що виконавче провадження № 63298614 відкрито з грубим порушенням чинного законодавства, що дає підстави для визнання спірної постанови протиправною в судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.03.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/5489/20, призначено справу до розгляду за правилами, передбаченими ст. 287 КАС України, у відкритому судовому засіданні на 08.04.2021; витребувано у відповідача-1 належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63298614.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.04.2021 витребувано повторно у Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63298614.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2021 витребувано у Відділу державної виконавчої служби Солом`янського району Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у м. Києві належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63298614.

Поряд із цим 08.04.2021 розгляд справи було відкладено до 29.04.2021.

Вказаної дати представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Наразі суд відзначає, що за ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (скорочено - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

За таких обставин, беручи до уваги належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання 29.04.2021, докази чого містяться в матеріалах справи, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній матеріалів згідно ч. 9 ст. 205 та ч. 3 ст. 268 КАС України.

08.06.2021 через канцелярію до суду від позивача надійшла заява про здійснення розгляду справи за його відсутності.

В свою чергу, станом дату прийняття рішення у справі витребуваних судом документів від відповідача-1 не надійшло.

Суд відмічає, що обґрунтовуючи позов позивач вказує, що у відповідності з частиною першою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Так, ОСОБА_1 примічає, що 04 червня 2020 року та на момент відкриття виконавчого провадження № 63298614 від 16.10.2020 він був зареєстрований та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а тому виконавче провадження, відкрите Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), є протиправним, так як порушена підвідомчість.

Крім того, позивач зауважує, що згідно положень частини першої статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова Департаменту патрульної поліції № 1АВ № 00368614 виданої 26.06.2020 мала бути вручена позивачу, як власнику транспортного засобу, особисто, або ж повнолітньому члену сім`ї. Оскільки ОСОБА_1 не був повідомлений Департаментом патрульної поліції про застосування до позивача штрафу, накладення штрафу у подвійному розмірі вважає протиправним. Більше того, після обізнаності з вказаною постановою позивач сплатив суму штрафу.

Вважаючи, що оспорювана постанова не відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_1 подано на розгляд судом відповідний позов.

Разом з тим суд примічає, що у відповідності до ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Суд відзначає, що з моменту відкриття провадження у справі, відзивів на позов від відповідачів не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

16.10.2020 головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасовим Є.В. відкрито виконавче провадження № 63298614 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави, на підставі постанови Департаменту патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху № 1АВ № 00368614 виданої 26.06.2020 (нижче Постанова, Спірна постанова, Оскаржувана постанова, Оспорювана постанова).

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» (в тексті - Закон), «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» (по рішенню - Інструкція) (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За ст.ст. 1, 3, 4 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

З наведених положень Закону випливає про: визначення питань, що стосуються загальних засад виконавчого провадження; рішення, що підлягають примусовому виконанню; вимоги до виконавчого документа.

Як видно з матеріалів справи 16.10.2020 головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасовим Є.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 63298614, згідно постанови № 1АВ № 00368614, виданої 26.06.2020 Департаментом патрульної поліції управління безпеки дорожнього руху, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 255,00 грн., та на підставі частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати боржником штрафу у строк, встановлений частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання органами державної виконавчої служби стягнути з боржника подвійний розмір штрафу в сумі 510,00 грн.

Згідно Постанови, з урахуванням приписів статті 3 та статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», випливає, що документ вступив в силу 04.07.2020; адреса боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В аспекті вчинення ДВС дій з примусового виконання рішення, суд відмічає, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже для встановлення обставин протиправності Оспорюваної постанови, необхідним є перевірка судом окресленого рішення на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд акцентує, що ані положення Закону України «Про виконавче провадження», ані норми «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, не покладають на державного виконавця обов`язку при надходженні на примусове виконання виконавчого документу та відкритті виконавчого провадження здійснювати перевірку поданого на виконання виконавчого документу відповідності дійсним обставинам зазначеної в таких виконавчих документах інформації.

Тому суд відхиляє доводи позивача щодо порушення відповідачем-2 положень частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд вважає невмотивованими доводи позивача з приводу невручення йому особисто чи повнолітнім членам його сім`ї Департаментом патрульної поліції постанови № 1АВ № 00368614, позаяк такі дії стосуються виключно Департаменту патрульної поліції. Державний виконавець не наділений повноваженнями здійснювати перевірку належного вручення/невручення виконавчого документу заінтересованим особам, зокрема боржнику.

Частиною першою статті 291 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини другої цієї статті постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

У своїй позовній заяві позивач вказує, що він постанову Департаменту патрульної поліції № 1АВ № 00368614 не отримував.

Водночас, зі змісту Спірної постанови вбачається, що постанова Департаменту патрульної поліції № 1АВ № 00368614 набрала законної сили 04 липня 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 299 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) врегульовано статтею 3001 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, 19.02.2021 ОСОБА_1 сплачено штраф згідно постанови № 1АВ № 00368614, що підтверджується квитанцією № 321967.

Відповідно до частини другої статті 3001 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Проте, за нормами статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Законами України може бути встановлено й інші, більш тривалі строки для виконання постанов по справах про окремі види адміністративних правопорушень.

Суд відмічає, що сторонами не надано доказів та не міститься їх у матеріалах справи, що постанова Департаменту патрульної поліції № 1АВ № 00368614 від 26.06.2020 оскаржувалась позивачем. Зокрема не вказано і ОСОБА_1 у позовній заяві про оскарження зазначеної постанови.

Також матеріали справи не містять доказів з приводу відстрочення виконання вищевказаної постанови.

Таким чином, у відповідності до положень статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова Департаменту патрульної поліції № 1АВ № 00368614 від 26.06.2020 у разі несплати позивачем штрафу у встановлений строк мала бути звернута до примусового виконання до 26 вересня 2020 року.

Втім, лише 16 жовтня 2020 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Черкасовим Є.В. відкрито виконавче провадження № 63298614 з примусового виконання постанови № 1АВ № 00368614 від 26.06.2020, про що винесено Спірну постанову.

Зворотнього до суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

В силу норм частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо зокрема пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 2).

Тобто, зважаючи, що звернення виконавчого документу постанови Департаменту патрульної поліції № 1АВ № 00368614 від 26.06.2020 до примусового виконання мало місце поза межами встановленого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку, відповідач-2 мав повернути виконавчий документ без виконання.

За таких обставин, оскільки судом встановлена протиправність дій відповідача-2 щодо відкриття виконавчого провадження № 63298614, відповідно підлягає скасуванню Оскаржувана постанова.

За ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо судових витрат у справі, то суд зауважує, що беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору, то питання про відшкодування позивачу судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 72-78, 241-246, 268-271, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63298614 від 16.10.2020.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтею 287 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя К.С. Пащенко