Справа № 400/5884/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/5884/20
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 184 457,95 гривень.

В обґрунтування позову зазначалось, що за відповідачем рахується заборгованість зі сплати донарахованих за актами перевірок податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, військового збору, адміністративних штрафів, санкцій та пені, що залишається непогашеним.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Миколаєві, позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що згідно вимог статті 95 ПК України, право на звернення з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків виникали у контролюючого органу через 60 календарних днів з дня надсилання вимоги. Проте, податкові повідомлення-рішення були направлені відповідачу на адресу яка не була а ні дійсним місцем реєстрації, ані останнім місцем реєстрації. Відповідач 29 березня 2017 року була знята з реєстрації, проте фактично проживала за тією ж адресою та до 13.03.2020 року проживала без зареєстрованого місця проживання в Україні. Таким чином, позивач повинен був направляти податкові повідомлення-рішення на попередню податкову адресу. Також, апелянт зазначив, що в поштовому відправленні вказано, що воно вручено 09.02.2020року, проте податкову вимогу від 03.07.2020 року неможливо вручити 09.02.2020 року. Отже, надані позивачем докази не можуть свідчити про те, що відповідачу було вручено податкову вимогу, а тому податкові вимоги слід вважати такими, що не були отримані платником внаслідок дій податкового органу у відповідності до абз.4 п.58.3 ст. 58 ПК України та відповідно вважаються неузгодженими. Отже, на думку апелянта, податкові повідолмення-рішення були направлені на невірну адресу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначається про обґрунтованість рішення суду першої інстанції, тому просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що податковий борг відповідача виник на підставі: - податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 103595,50 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 25898,88 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8632,96 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 2158,24 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.;

- нарахованої на підставі ст. 129 ПК України пені у сумі 43492,37 грн.

Загальна сума боргу становить 184 457,95 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та розрахунком податкової заборгованості ОСОБА_1 .

Відповідач стверджує, що податкові повідолмення-рішення були направлені на невірну адресу.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення надіслано відповідачеві в порядку, передбаченому ПК України, а рішення на підставі п. 42.5 ст. 42 ПК України вважаються належним чином врученими.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року відповідає, а викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

У даній справі, суд апеляційної інстанції досліджує питання правомірності дій контролюючого органу щодо належного сповіщення платника податку про наявність заборгованості по сплаті податкового боргу шляхом направлення податкового повідомлення-рішення.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.57.3 ст. 57 Кодексу у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 58.3 ст. 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п.п. «е» п.176.1 ст. 176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Згідно п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до п.45.1 ст.45 ПКУ платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 42.1 ст.42 ПК України передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст.42 ПКУ).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст.42 ПКУ).

Відповідно до п.п.95.2, 95.3 ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Аналіз наведених вище положень законодавства свідчить, що ПК України встановлена чітка послідовність дій контролюючого органу, що передують зверненню до суду з вимогою щодо стягнення податкового боргу.

Обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг відповідача виник на підставі:

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 103595,50 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 25898,88 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 8632,96 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 2158,24 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 510,00 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 23.03.2020 року № 6, яким відповідачу нараховані штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн.;

- нарахованої на підставі ст. 129 ПК України пені у сумі 43492,37 грн.

Згідно розрахунком податкової заборгованості ОСОБА_1 , загальна сума боргу становить 184 457,95 грн.

Судова колегія звертає увагу, що відповідно до п. 56.2 ст. 56 ПК України, у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Враховуючи, що доказів оскарження податкових повідомлень-рішень до суду не надано, а також не надано доказів сплати боргу, тому заборгованість вважається узгодженою.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що податкові повідолмення-рішення були направлені позивачем на невірну адресу, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

В матеріалах справи наявна копія паспорту відповідача, з якого вбачається, що з 25.02.2016 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . У період з 29.03.2017 року по 13.10.2020 року, була знята з вказаного місця реєстрації. Крім того, з 13.10.2020 року знов була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

12.09.2018 року ГУ ДФС у Миколаївській області до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області направлено запит № 12956/10/14-29-13-02-20 щодо відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно інформації, наданої на запит, ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та станом на 29.03.2017 року виписана за адресою: АДРЕСА_2 .

Податкові повідомлення-рішення від 23.03.2020 року були надіслані відповідачу 24.03.2020 року на адресу: АДРЕСА_2 та повернулось ГУ ДПС без вручення адресату. Підстава повернення: "за закінченням терміну зберігання".

При цьому, колегія суддів зазначає, що за змістом положень ПК України, податкове повідомлення-рішення (вимога) вважається врученим, якщо вимогу надіслано за адресою місця проживання платника податків (податковою адресою) або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи. Тобто, у випадку зміни платником податків податкової адреси, останній протягом місячного строку зобов`язаний повідомляти податковий орган про вказані обставини.

Також, слід враховувати висновки які викладені Верховним Судом у постанові від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Таким чином, судова колегія вважає вірними висновки суду перошої інстанціїх, що податкове повідомлення-рішення було надіслано контролюючим органом на адресу ОСОБА_1 в порядку, передбаченому ПК України, а рішення на підставі п. 42.5 ст. 42 ПК України вважаються належним чином врученими.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець