Справа № 540/1726/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1726/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

встановив:

ТОВ "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000045/2 від 23.03.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00189 від 23.03.2021.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.06.2020 року між ТОВ "ТД "АВТОДЕТАЛІ" та компанією Hangzhou Zhengqiang Corporation LTD укладено Контракт № 04.06.2020 на поставку продукції. Відповідно до п. 1.1. Контракту Постачальник зобов`язується поставити Замовнику Товар (продукцію) в асортименті та кількості, вказаній в інвойсі. Пунктами 4.1. та 4.2. Контракту передбачено, що ціна за товар визначається в інвойсах, оплата проходить на умовах передплати 10%. Відповідно до п. 8.1. Контракту поставка відбувається на умовах FOB Ningbo. У березні місяці 2021 р. відповідно до умов Контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії Hangzhou Zhengqiang Corporation LTD товар - запасні частини до сільськогосподарської техніки, на загальну суму 42431,69 доларів США. З метою декларування вказаного товару позивачем 23.03.2021 р. подано митну декларацію № 500020/2021/010360, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 1314638,56 грн. (графа 12 ВМД), виходячи із контрактної вартості товару 42431,69 доларів США, на підтвердження якої позивачем надано до Митниці повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України. Проте, 23.03.2021 р. відповідачем прийнято оскаржуване рішення, яким скориговано митну вартість товару на рівні 5,0100 USD за кг/нетто, на загальну суму 78957,60 USD, а також оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач не погоджується із цими документами, оскільки вважає, що вони прийняті з порушенням вимог ст. ст. 53-55 МК України. Застосувавши резервний метод, в якості джерела інформації щодо митної вартості аналогічного товару, Митницею використано інформацію про товар, марка якого відмінна від імпортованого позивачем товару. Зазначає, що митна вартість була визначена правильно, відповідно до договірної вартості на умовах контракту, та підтверджена відповідними документами. Втім, позивач отримав повідомлення про необхідність надати додаткові документи, однак які саме, зазначено не було. Втім, на виконання повідомлення відповідача позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують вартість товару та його перевезення, докази передплати за товар та інші документи. Після надання додаткових документів, позиція Митниці не змінилась та 23.03.2021 р. було прийняте рішення №UA500020/2021/000045/2 та оформлено картку відмови №UA500020/2021/00189.

Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Ухвала суду від 22.04.2021 про відкриття провадження у справі неодноразово була направлена відповідачу в електронній формі.

Відзив на позовну заяву відповідачем не надано.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04.06.2020 року між ТОВ "ТД "АВТОДЕТАЛІ" та компанією Hangzhou Zhengqiang Corporation LTD укладено Контракт № 04.06.2020 на поставку продукції.

Відповідно до п. 1.1. Контракту Постачальник зобов`язується поставити Замовнику товар (продукцію) в асортименті та кількості, вказаній в інвойсі.

Пунктами 4.1. та 4.2. Контракту передбачено, що ціна за товар визначається в інвойсах, оплата проходить на умовах передплати 10%.

Відповідно до п. 8.1. Контракту поставка відбувається на умовах FOB Ningbo.

У березні місяці 2021 р. відповідно до умов контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії Hangzhou Zhengqiang Corporation LTD товар запасні частини до сільськогосподарської техніки відповідно до інвойсу ZQW200919-456 від 04.06.2020 р. на загальну суму 42431,69 доларів США.

З метою декларування вказаного товару позивачем 23.03.2021 р. було подано митну декларацію № UA500020/2021/010360, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 1314638,56 грн (графа 12 ВМД), виходячи із контрактної вартості товару 42431,69 доларів США, на підтвердження якої позивачем надано до Митниці повний пакет документів, передбачений ст. 53 МК України, а саме: пакувальний лист б/н, рахунок фактура (інвойс) № ZQW200919-456 від 01.02.2021 р., коносамент WMS21012263 від 14.02.2021 р., навантажувальний документ № 979 від 18.03.2021 р., сертифікат про походження товару форми А за №G60004 від 05.02.2021 р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4345582 від 18.03.2021 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару №356031 від 18.03.2021 р., зовнішньоекономічний договір від 04.06.2020 р., доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 04.12.2020 р., внутрішній договір (контракт) доручення від 04.01.2018 р., договір про надання послуг митного брокера від 18.01.2021 р., копія митної декларації країни відправлення № 19497220 від 05.02.2021 р.

Відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу митний орган просив надати наступні відомості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) прейскуранти (прайс-листи), каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України.

На запит відповідача, позивач додатково надав до митного органу електронним повідомленням 23.03.2021 р. платіжне доручення №25 від 17.09.2020 р., платіжне доручення № 45 від 22.02.2021 р. та повідомлено про те, що більше додаткові документи надаватися не будуть.

23.03.2021 року Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення №UA500020/2021/000045/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товару відкоригована у бік збільшення:

- товару №1 на загальну суму 78957,60 дол. США .

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність спірного рішення, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд зазначає, що згідно протоколу обробки №1772280 від 22.03.2021 р. відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару та числові показники послуг з перевезення товару (транспортно-експедиційних послуг).

Для підтвердження митної вартості товару декларант надав наступні документи: пакувальний лист б/н, рахунок фактура (інвойс) № ZQW200919-456 від 01.02.2021 р., коносамент WMS21012263 від 14.02.2021 р., навантажувальний документ № 979 від 18.03.2021р., сертифікат про походження товару форми А за №G60004 від 05.02.2021р., рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №LS-4345582 від 18.03.2021 р., документ, що підтверджує вартість перевезення товару №356031 від 18.03.2021 р., зовнішньоекономічний договір від 04.06.2020 р., доповнення до зовнішньоекономічного договору № 1 від 04.12.2020 р., внутрішній договір (контракт) доручення від 04.01.2018 р., договір про надання послуг митного брокера від 18.01.2021 р., копія митної декларації країни відправлення № 19497220 від 05.02.2021 р.

Проте, митний орган дійшов висновку, що надані позивачем на запит додаткові документи не усувають виявлених під час перевірки недоліків та не підтверджують заявлену митну вартість товару.

За результатами проведеної консультації прийнято рішення про визначення митної вартості товару, що імпортується, із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.

Приймаючи оскаржуване рішення відповідач вказав на наступні підстави.

«…подані документи містять розбіжності, та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Кодексу при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим. У інвойсі зазначено, що ціни продукції включають вартість тари, упаковки, маркування, що підтверджено умовами рахунку-фактури від 01.02.2021 № ZQW200919-456. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

2) відповідно до інформації, яка міститься в наданому разом з МД інвойсі від 01.02.2021 № ZQW200919-456, рахунок оплачено: 20% передоплати, 80% перед відправленням, але разом з митною декларацією у якості документі, що підтверджують митну вартість товарів, згідноп.3 статті 53 Кодексу, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, не надано.

3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленою рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. У наданому до митного оформлення рахунку-фактурі щодо транспортно-експедиційних послуг від 18.03.2021 № LS-4345582 відсутні посилання на зовнішньоекономічний договір/інвойс, коносамент, що унеможливлює встановлення зв`язку зазначеного платіжного документу з поставкою оцінюваного товару. Інші перелічені документи для підтвердження витрат на транспортування декларантом не надано.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 Кодексу зобов`язуємо протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

виписку з бухгалтерської документації,

прейскуранти (прас-листи), каталоги виробника товару висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митого кодексу України.

У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Електронним повідомленням 23.03.2021 декларантом було надіслано платіжне доручення № 25 від 17.09.2020р., платіжне доручення № 45 від 22.02.2021р. та листом №23-3 від 23.03.2021 повідомлено про те, що більш додаткові документи надаватися не будуть.

Проаналізувавши у сукупності вищевказані факти та розбіжності у наданих документах (а саме платіжне доручення датується 17.09.2020 у той час, коли інвойса ще не існувало, відповідно до якого здійснюється передплата. А платіжне доручення № 45 датується 22.02.2021. в той час коли коносамент від 14.02.2021 і вантаж вже знаходився в дорозі, що також не може бути передплатою та сума не становить 80% від заявленої суми в інвойсі від 01.02.2021 № ZQW200919-456) та у зв`язку з тим. що не надано всіх витребуваних документів, митниця робить висновок про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною угоди. Відповідно до п.2 статті 58 у випадку якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п.3 статті 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59,60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62,63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) резервним методом. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних САІС та встановлено, що по товару з урахуванням вагових та кількісних характеристик рівень митної вартості за товарами митне оформлення яких вже здійснено є більшим 5.01 дол. США/кг., (митна декларація №UA500150/2021/156 від 06.01.2021, №UA500150/2021/1340 від 09.02.2021, ніж заявлено декларантом 3.01 дол. США/кг».

Суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності зважаючи на наступне.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Частиною 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відтак, вищенаведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Так, відповідно до п. 33 оскаржуваного рішення, підставою для коригування митної вартості слугувало те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо пакування та маркування товару, хоча пунктом 4.4 контракту передбачено, що вказані складові включено у вартість.

Пунктом 4.4. Контракту передбачено, що у вартість товару, зазначеної у інвойсі, включено вартість його пакування та маркування.

Частиною 10 ст. 58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати, як вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами та/або вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

З аналізу викладеного, суд робить висновок, що оскільки контрактом було передбачено, що зазначена у інвойсі ціна товару включає вартість його пакування та маркування, правових підстав у митного органу для витребування додаткових документів на підтвердження окремої вартості пакування і маркування не було.

Щодо посилання відповідача на відсутність у наданих до митного оформлення документах даних про вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, то суд зазначає, що відповідно до інвойсу від 01.02.2021 № ZQW200919-456 ціни на товар вже включають в себе вартість тари, упаковки, маркування та доставку продукції. Митним органом не доведено яким чином відсутність у інших додаткових документах складових ціни за одиницю товару впливає на загальну митну вартість товару.

Таким чином, вищезгадана підстава для коригування митної вартості є безпідставною.

Так, в оскаржуваному рішенні позивач зазначає, що відповідно до інформації, яка міститься в наданому разом з МД інвойсі від 01.02.2021 ZQW200919-456, рахунок оплачено: 20% передоплати, 80% перед відправленням, але разом з митною декларацією у якості документів, що підтверджують митну вартість товарів, згідно п.3 статті 53 Кодексу, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, не надано.

Разом з тим, вартість товару, визначена в митній декларації та в інвойсі є аналогічною.

З цього приводу суд зазначає, що відповідачем в рішенні про коригування митної вартості так і не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності щодо відсоткового розміру оплати товару впливають на митну вартість товару чи її складових, за умови, що позивачем оплачена вартість товару у 100 відсотковому розмірі та ця вартість включає в себе вартість упаковки та пакувальних матеріалів.

Посилання митного органу на ту обставину, що позивач зобов`язаний разом із митною декларацією надати документи на підтвердження витрат на транспортування суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.

На сьогодні діють Офіційні правила Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01.01.2011 року Інкотермс-2010, за змістом яких посилання на Інкотермс-2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Метою Інкотермс є забезпечення єдиного набору міжнародних правил для тлумачення найбільш уживаних торговельних термінів у зовнішній торгівлі.

Згідно термінів Інкотермс-2010 за умовами поставки FOB (Free On Board) продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту; продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження.

Таким чином, за умовами FOB зазначається порт відвантаження. При цьому, витрати на доставку товару з порту відвантаження за умовами Контракту покладаються на покупця і повинні включатись до митної вартості.

В матеріалах справи міститься договір транспортно-експедиторського обслуговування від 04.01.2018 р. №04-01-18, укладений між ТОВ Торговий Дім АВТОДЕТАЛІ та ТОВ ЛАМАН ШИППИНГ, як експедитором, умови якого передбачають вчинення експедитором в інтересах позивача дій, пов`язаних з транспортуванням товару, оплатою вартості перевезення та компенсацією клієнтом понесених експедитором витрат на перевезення товару.

Згідно рахунку-фактури ТОВ ЛАМАН ШИППИНГ від 18.03.2021р. №LS-4345582 та довідки про транспортні витрати №356031 від 18.03.2021 р. вартість міжнародного морського перевезення вантажу в контейнері MEDU2311088 за маршрутом порт Ningbo (China) порт Odessa (Ukraine) складає 138500 грн. 00 коп.

З приводу неподання усіх документів суд зазначає, що вимоги митниці про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої позивачем, на цій підставі - необґрунтованим, оскільки відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.

Крім того, суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі № 808/9123/15.

Стосовно коригування митної вартості товару на підставі інших МД від 06.01.2021 №UA500150/2021/156 та від 09.02.2021 № UA500150/2021/1340 суд зазначає наступне.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Втім, сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номери та дати митних декларацій, які стала джерелом інформації для коригування митної вартості.

Окремо суд звертає увагу, що перелічені в спірному рішенні МД так і не були надані відповідачем до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33 спірного рішення, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Оцінюючи оскаржуване рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить до переконання, що загальні посилання на норми МК України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

При цьому, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення подібних товарів, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту № 04.06.2020 від 04.06.2020 року згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржуване рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Оскільки підставою для складання картки відмови у прийнятті митної декларації №UA500020/2021/00189 від 23.03.2021р є протиправне рішення про коригування митної вартості №UA500020/2021/000045/2 від 23.03.2021, то така картка відмови підлягає скасуванню.

За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів 500020/2021/000045/2 від 23.03.2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00189 від 23.03.2021р, а відтак - задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000045/2 від 23.03.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00189 від 23.03.2021р.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00189 від 23.03.2021р.

Стягнути з Одеської митниці Державної митної служби України (, 65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "АВТОДЕТАЛІ" (73000, м. Херсон, вул. Робоча, 66, ) судові витрати зі сплати судового збору 5680,00 грн. (п`ять тисяч шістсот вісімдесят гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 108020200