Справа № 500/3007/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3007/21

08 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом від 09.04.2021, у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи з 01.11.1994 по 11.08.1997 у радгоспі ім. Котовського, який 22.06.1995 реформовано в Кременецьке державне агровиробниче торгове підприємство «Явір», та у призначенні пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV);

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до його страхового стажу період роботи 01.11.1994 по 11.08.1997 у радгоспі ім. Котовського, який 22.06.1995 реформовано в Кременецьке державне агровиробниче торгове підприємство «Явір», та провести призначення і виплату пенсії з 16.09.2020 відповідно до вимог статті 26 Закону №1058-ІV.

В обґрунтування позову зазначає, що з досягненням пенсійного віку (60 років) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідач відмовив у її призначенні, не зарахувавши позивачу до страхового стажу періоду роботи з 01.11.1994 по 11.08.1997 у радгоспі ім. Котовського, який 22.06.1995 реформовано в Кременецьке державне агровиробниче торгове підприємство «Явір», через те, що запис про звільнення з роботи завірений не чітким відбитком печатки та відсутня інформація про правонаступництво СГ ТзОВ «Ранок», який видав довідку, щодо прав і обов`язків радгоспу ім. Котовського, Кременецького державного агровиробничого торгового підприємства «Явір», колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Явір».

Позивач не погоджується із рішенням відповідача та вказує, що недоліки у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 29.06.2021.

23.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позовних вимог не визнає та просить відмовити в їх задоволенні. Вказує, що спірний період позивачу немає можливості зарахувати, так як запис про звільнення завірений не чітким відбитком печатки. Окрім того, довідка видана СГ ТзОВ «Ранок» від 24.12.2020 р. № 90, яка уточнює зазначений період роботи, не може бути взята до уваги при обчисленні страхового стажу, так як відсутня інформація, що вказане товариство являється правонаступником КСП агрофірми «Явір», в яку було реорганізовано згаданий радгосп. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 25 років 04 місяці 07 днів, що недостатньо для призначення пенсії на підставі статті 26 Закону №1058-ІV, яка визначає, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Інших заяв по суті справи, крім позовної заяви та відзиву на позов, від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні 30.06.2021 позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 30.06.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у розгляді справи до 08.07.2021, у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, зокрема від відповідача розрахунку незарахованого страхового стажу.

05.07.2021 до суду представником відповідача надано витребувані судом додаткові докази, у тому числі розрахунок незарахованого страхового стажу позивача. Одночасно представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

08.07.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Враховуючи подані учасниками справи клопотання, суд відповідно до частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229 КАС, продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після досягнення 60 років, 14.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.41) та подав необхідні для цього документи, серед яких трудова книжка (а.с.41 зворот). Позивач повторно звернувся до відповідача 02.02.2021 з такою ж заявою та додатково подав підтверджуючі документи щодо страхового стажу (а.с.56, 56 зворот).

Листом Головного управління № 1900-0304-8/11319 від 09.04.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу. У такій відмові відповідач зазначив умови, за яких може бути призначена пенсія позивачу за віком. Так, відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV чоловіки мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До страхового стажу не зараховано, серед іншого, період роботи з 01.11.1994 по 11.08.1997 у радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області, оскільки запис про звільнення завірений нечітким відбитком печатки. Зазначено, що довідка видана СГ ТзОВ «Ранок» від 24.12.2020 № 90, яка уточнює зазначений період роботи, не може бути взята до уваги при обчисленні страхового стажу, так як відсутня інформація, що вказане товариство являється правонаступником КСП агрофірми «Явір», в яку було реорганізовано згаданий радгосп.

На момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача складає 25 років 04 місяці 07 днів, що є меншим за необхідний, а отже, для призначення пенсії за віком підстав немає (а.с.6).

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та стверджує, що не зарахування до його страхового стажу вказаного періоду роботи порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

У позивача є наявна трудова книжка, копія якої долучена до матеріалів справи. Судом досліджено записи трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 щодо спірного періоду роботи, а саме:

Розділ «Відомості про роботу»:

запис №26, Радгосп ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області, 01.11.1994, прийнятий робочим будівельної бригади, підстава: наказ №174-к від 21.12.1994;

запис №27, 22.06.1995, у зв`язку з реорганізацією радгосп ім. Котовського перейменовано в Кременецьке ДАВТП «Явір» (Кременецьке державне агровиробниче торгове підприємство «Явір»), підстава: наказ №1-к від 22.06.1995;

запис № 28, 11.08.1997, звільнений з роботи згідно статті 36 п.1 КЗпП України, підстава: наказ №і100-к від 11.08.1997 (а.с.12-14).

Запис про звільнення з роботи засвідчений підписом генерального директора ДАВТП «Явір» та скріплений печаткою підприємства.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача вказаний період роботи з 01.11.1994 по 11.08.1997 в радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області, оскільки запис про звільнення завірений нечітким відбитком печатки.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0304-8/11319 від 09.04.2021 вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано й інші періоди (з 17.05.1989 по 31.10.1989, оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві), проте в цій частині відмова відповідача не оскаржується.

Суд зауважує, що запис № 28 у трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення його з роботи завірений печаткою, проставлено навіть два відтиски, проте відомості з таких відтисків печатки не читаються повністю, через відсутність яскравості кольору чорнила на таких печатках. Разом з тим, такий недолік заповнення трудової книжки позивача не є достатньою підставою для незарахування окремого періоду роботи особи до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту зайнятості особи та виконання роботи на підставі трудового договору на підприємстві, а також членство в колгоспі, а не правильність заповнення трудової книжки чи читабельність печаток.

Також перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи ОСОБА_1 за таких обставин, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. <…>. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.15 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що вимоги щодо внесення записів про звільнення з роботи та завірення печаткою запису про звільнення прямо передбачені Інструкцією № 58. Вимог до печатки, якою завіряються записи трудової книжки, Інструкція №58 не містить. Заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою, або керівником та скріплюються печаткою. Наявність нечіткого відбитку печатки не є недоліком заповнення трудової книжки і не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірний період.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу за спірний період записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Та обставина, що підприємством, де працював позивач, засвідчено записи в трудовій книжці нечітким відтиском печатки, не робить записи про роботу на цьому підприємстві недійсними чи неправдивими. Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Також суд звертає увагу, що позивач вживав усіх можливих заходів, щоб додатковими доказами підтвердити страховий стаж цього періоду, зокрема, надав органу пенсійного фонду такі додаткові документи:

витяги з наказів по радгоспу ім.Котовського: №174-к від 21.12.1994 про зарахування його робочим будівельної бригади та по Кременецькому ДАВТП «Явір», №100-к від 11.08.1997 про звільнення з роботи робочих будівельної бригади, у тому числі ОСОБА_1 , підготовлених СГ ТОВ «Ранок»,

довідки СГ ТОВ «Ранок»:

№ 90 від 24.12.2020 про те, що ОСОБА_1 був прийнятий робочим будівельної бригади радгоспу імені Котовського з 01.11.1994 (наказ №174-к від 21.12.1994), 22.06.1995 в зв`язку з реорганізацією радгосп ім.Котовського перейменовано в Кременецьке ДАВТП «Явір» (наказ №1-к від 22.06.1995), звільнений з роботи з 11.08.1997 (наказ №100-к від 11.08.1997);

№ 91 від 24.12.2020 про те, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ранок» є правонаступником шляхом виділення майнових та немайнових прав та обов`язків Колективного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Явір» у частині виділеного та переданого майна, визначеного розподільчим балансом та актом приймання-передачі майна;

№ 92 від 24.12.2020 про те, що радгосп ім. Котовського Кременецького району та Кременецький плодоовочевий гуртово-роздрібний комбінат був реформований в Кременецьке Державне агровиробниче торгове підприємство «Явір» з 22.06.1995 (наказ №1 від 22.06.1995), Кременецьке ДАВТП «Явір» реорганізовано в КСП агрофірму «Явір» 25.02.1998 (протокол №1 від 25.02.1998), КСП агрофірму «Явір» ліквідовано 11.09.2006. На підставі договору відповідального зберігання від 15.09.2005 КСП агрофірмою «Явір» у СТОВ «Ранок» тимчасово передані книги наказів по особовому складу, протоколи засідань правління та відомості по заробітній платі із уповноваженням СТОВ «Ранок» видавати довідки про стаж найманих працівників та їх заробітну плату (а.с.7-11).

Такі документи безпідставно не взяті до уваги відповідачем. Крім того, у разі якщо орган пенсійного фонду поставив під сумнів докази, що підтверджують страховий стаж особи, то він вправі перевірити обґрунтованість видачі підприємством відповідних довідок. Так, відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 01.11.1994 по 11.08.1997 в радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області підлягає зарахуванню до його страхового стажу. Відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 , викладена у листі № 1900-0304-8/11319 від 09.04.2021, є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, наявні достатні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповіача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 01.11.1994 по 11.08.1997 в радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області. У цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу, пенсію за віком з 16.09.2020, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV у період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року право на призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 27 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 60 років ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто набув право на призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданих відомостей Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, страховий стаж позивача, яких зарахований відповідачем, складає 25 років 04 місяці 07 днів (а.с.38).

У разі зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , періоду роботи з 01.11.1994 по 11.08.1997 у радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області, що становить 2 роки 09 місяців 11 днів згідно з розрахунком незарахованого періоду, наданого відповідачем, (а.с.40), страховий стаж позивача, що враховується для призначення пенсії, становитиме більше 27 років та є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку позивач набув 15.09.2020. Із заявою про призначення пенсії звернувся 14.12.2020, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, тому є підстави для призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

З огляду на вищезазначене, враховуючи повноваження суду, визначені пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України, позовні вимоги в цій частині слід також задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 16.09.2020, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності оскаржуваної відмови у зарахуванні визначеного періоду роботи до страхового стажу позивача та призначенні йому пенсії за віком.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то відповідно до частини першої статті 139 КАС України до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 1816,00 грн, сплачений відповідно до квитанцій №0.0..1 від 24.05.2021 та № 0.0..1 від 24.05.2021 (а.с.20-21).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом № 1900-0304-8/11319 від 09.04.2021, в частині не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 листопада 1994 року по 11 серпня 1997 року у радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області, який 22 червня 1995 року реорганізоване в Кременецьке державне агровиробниче торгове підприємство «Явір», та не призначенні пенсії за віком відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 листопада 1994 року по 11 серпня 1997 року у радгоспі ім. Котовського Кременецького району Тернопільської області, який 22 червня 1995 року реорганізоване в Кременецьке державне агровиробниче торгове підприємство «Явір».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16 вересня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судові витрати у сумі 1816,00 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складений та підписаний 08 липня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.