Справа № 640/23837/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В. В.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

Кабінету Міністрів України,

Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року

у справі №640/23837/20 (розглянуто у порядку спрощеного (письмового) провадження)

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в особі: Чеха Сергія Михайловича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінету Міністрів України

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в особі: ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (надалі - відповідач також НКРЕКП), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінету Міністрів України (надалі - третя особа), в якому просила суд, з урахуванням уточненої позовної заяви, визнати протиправним та скасувати рішення Відповідача, оформлене протоколом №1 від 08 липня 2020 року про оголошення відкритого конкурсу на зайняття посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваного рішення з огляду на відсутність обставин дострокового припинення повноважень позивача як члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі також - НКРЕКП).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, оформлене Протоколом № 1 від 08 липня 2020 року про оголошення відкритого конкурсу на зайняття посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем (надалі - апелянт 1) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт 1 посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Зокрема зазначає, що з урахуванням приписів ст.ст. 2, 4, 5 КАС України обов`язковою умовою надання правового захисту судом є належність особи яка звернулась за судовим захистом, до оспорюваних правовідносин та наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Проте, позивачем у позовній заяві не наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не наведено жодної обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів останньою, а судом першої інстанції не надано належної оцінки даним обставинам.

Крім того, не погодившись з зазначеним судовим рішенням, третя особа (надалі - апелянт 2) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт 2 посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права. Так, апелянт 2 зазначає, що позивачем у позовній заяві не наведені обставини, які б підтверджувались достатніми доказами, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не наведено жодної обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів останньою, а судом першої інстанції не надано належної оцінки даним обставинам. Крім того, апелянт 2 зазначив, що під час прийняття рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що є порушенням норм процесуального права.

Так, в судовому засіданні 09 червня 2021 року представником позивача заявлено клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та продовження процесуального розгляду справи.

Колегією суддів порадившись на місці задоволено клопотання представника позивача продовжено процесуальний розгляд апеляційних скарг та надано час представнику позивача для ознайомлення з матеріалами справи для підготування відзиву на апеляційні скарги.

На адресу апеляційного суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності рішення Верховного Суду по справі №760/16848/20.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання, представнику ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, оскільки вона є необґрунтованим.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційних скаргах та просив їх задовольнити, а рішення суду просив скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав доводи викладені у апеляційних скаргах та просив їх задовольнити, а рішення суду просив скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду слід скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що на підставі Указу Президента України №152/2018 ОСОБА_1 з 29 травня 2018 року призначено членом НКРЕКП.

Внаслідок реорганізації діяльності НКРЕКП, яку запроваджено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг" від 19 грудня 2019 року № 394-IX, запроваджено схему ротації членів Регулятора.

Такий поіменний список ротації членів НКРЕКП затверджено Указом Президента України № 258/2020 від 30 червня 2020 року.

Відповідно до вказаного Указу, до 1 липня 2020 року ротація застосовується до члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСОБА_1 .

Наказом Керівника апарату НКРЕКП від 01 липня 2020 року №170-к оголошено Указ Президента України № 258/2020 від 30 червня 2020 року, на підставі якого вирішено вважати позивача такою, що припинила повноваження члена НКРЕКП.

Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження №773-р від 25 червня 2020 року, яким утворено Конкурсну комісію у складі згідно з додатком: до складу вказаної Конкурсної комісії увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

На засіданні Конкурсної комісії 08 липня 2020 року прийнято рішення про розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України оголошення про відкритий конкурс на зайняття посади члена НКРЕКП, оформлене Протоколом № 1 засідання Конкурсної комісії від 08 липня 2020 року.

Вважаючи протиправним дане рішення, позивачем оскаржено його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ротація членів НКРЕКП не визначена приписами Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", у Конкурсної комісії відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного рішення про оголошення відкритого конкурсу на зайняття посади члена НКРЕКП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Закон України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 року № 1540-VIII (надалі - Закон №1540-VIII, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду члена НКРЕКП).

Відповідно до статті 1 Закону №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 29 травня 2018 року призначено членом НКРЕКП на підставі Указу Президента України №152/2018.

Внаслідок реорганізації діяльності НКРЕКП, яку запроваджено Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг" від 19 грудня 2019 року № 394-IX, запроваджено схему ротації членів Регулятора.

Пунктом 3 Розділу II вказаного Закону визначено, що особа, яка перебуває на посаді члена Регулятора на день набрання чинності цим Законом, продовжує здійснювати повноваження члена Регулятора протягом строку, що становить різницю між шістьма роками та строком перебування на посаді до дня набрання чинності цим Законом, з урахуванням пункту 4 цього розділу.

Пункт 4 Розділу II Закону встановлює строки такої ротації. Так, ротація членів Регулятора, які перебувають на посаді станом на день набрання чинності цим Законом, застосовується до:

одного члена Регулятора - до 1 липня 2020 року;

одного члена Регулятора - до 1 липня 2021 року;

одного члена Регулятора - до 1 липня 2023 року;

двох членів Регулятора - до 1 липня 2024 року;

двох членів Регулятора - до 1 липня 2025 року.

Схема ротації членів Регулятора з поіменним списком затверджується Президентом України.

Такий поіменний список ротації членів НКРЕКП затверджено Указом Президента України № 258/2020 від 30 червня 2020 року.

Відповідно до вказаного Указу, до 1 липня 2020 року ротація застосовується до члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСОБА_1 .

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду даної справи позивачем не надано належних та допустимих доказів оскарження до суду Указу Президента України №258/2020 від 30 червня 2020 року в частині щодо ротації - ОСОБА_1 .

На виконання вищезазначеного Указу, Наказом Керівника апарату НКРЕКП від 01 липня 2020 року №170-к оголошено Указ Президента України № 258/2020 від 30 червня 2020 року, на підставі якого вирішено вважати позивача такою, що припинила повноваження члена НКРЕКП.

В подальшому, ОСОБА_1 подано до Солом`янського районного суду міста Києва позовну заяву до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №170-к від 01.07.2020 за підписом керівника апарату НКРЕКП "Про оголошення Указу Президента України "Про затвердження схеми ротації членів НКРЕКП" №258/2020 від 30.06.2020, яким було припинено повноваження ОСОБА_1 як члена НКРЕКП та встановити факт наявності трудових відносин між сторонами, створити позивачеві належні умови праці.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 листопада 2020 року по справі №760/16848/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про визнання незаконним та скасування наказу - задоволено частково, визнано незаконними та скасовано пункт 2, 3 наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №170-к від 01.07.2020 "Про оголошення Указу Президента України від 30 червня 2020 року №258/2020".

Постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року по справі №760/16848/20 апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задоволено, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в задоволені позову.

Постанова Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі № 760/16848/20 набрала законної сили з дня її прийняття - 19 травня 2021 року.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність, зокрема, пункту 2 наказу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №170-к від 01.07.2020 "Про оголошення Указу Президента України від 30 червня 2020 року №258/2020", згідно з яким ОСОБА_1 вважалась такою, що припинила повноваження члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг з 01 липня 2020 року.

З аналізу вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку член Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ОСОБА_1 припинила свої повноваження у зв`язку з ротацією.

Частиною 1 - 3 статті 8 Закону №1540-VIII встановлено, що до складу Регулятора входять сім членів, у тому числі Голова. Призначення на посаду члена Регулятора здійснюється за результатами відкритого конкурсного відбору на зайняття цієї посади, крім випадків, передбачених цим Законом. Організацію та проведення конкурсного відбору здійснює Конкурсна комісія з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Конкурсна комісія), що утворюється і діє відповідно до цього Закону. Конкурсна комісія утворюється при Кабінеті Міністрів України. Склад Конкурсної комісії затверджується Кабінетом Міністрів України. До складу Конкурсної комісії входять: 1) три особи - за поданням комітету Верховної Ради України, до предмета відання якого належать питання розвитку паливно-енергетичного комплексу, вугільної, газової, нафтової, нафтопереробної промисловості, електроенергетики та житлово-комунальних послуг; 2) одна особа - за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері паливно-енергетичного комплексу; 3) одна особа - за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері регіонального розвитку та житлово-комунального господарства. Конкурсна комісія вважається повноважною у разі затвердження в її складі не менше чотирьох осіб. Засідання Конкурсної комісії проводяться у формі відкритих слухань. Забезпечується відео- та аудіофіксація засідання Конкурсної комісії на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України. Протоколи засідань Конкурсної комісії розміщуються на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України протягом трьох робочих днів після проведення засідання. На засіданнях Конкурсної комісії як спостерігачі можуть бути присутні народні депутати України, представники Європейської Комісії, Секретаріату Енергетичного Співтовариства, інших міжнародних організацій, які співпрацюють з Україною у сферах енергетики та комунальних послуг, а також представники громадськості. Забороняється незаконне втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших фізичних або юридичних осіб у діяльність Конкурсної комісії. Інформація про порядок денний, час і місце проведення засідання Конкурсної комісії оприлюднюється на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України не пізніш як за два робочі дні до дня засідання. Роботу Конкурсної комісії забезпечує Секретаріат Кабінету Міністрів України. Конкурсна комісія оголошує прийом документів на відкритий конкурс: у разі закінчення строку повноважень члена (членів) Регулятора, визначеного цим Законом, - не менш як за три місяці до дня закінчення строку повноважень; у разі дострокового припинення повноважень члена (членів) Регулятора відповідно до цього Закону - протягом п`яти робочих днів із дня припинення повноважень. Прийом документів на відкритий конкурс здійснюється протягом 45 календарних днів з дня оголошення конкурсу. Порядок та умови проведення відкритого конкурсу затверджуються Конкурсною комісією та розміщуються на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України, в загальнодержавних друкованих засобах масової інформації. Порядок та умови проведення відкритого конкурсу мають містити, зокрема, вимоги щодо: критеріїв оцінювання професійної компетентності кандидатів, відповідно до яких Конкурсна комісія складає рейтинг кандидатів на посаду члена (членів) Регулятора; забезпечення прозорості проведення конкурсу; зберігання матеріалів конкурсу протягом строку повноважень члена Регулятора. Особа, яка претендує на участь у конкурсі, подає такі документи: 1) заяву про участь у конкурсі із зазначенням основних мотивів щодо зайняття посади члена Регулятора, до якої додається резюме довільної форми; 2) заяву про надання згоди на проведення спеціальної перевірки відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" та на обробку персональних даних відповідно до Закону України "Про захист персональних даних"; 3) автобіографію, що містить: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), число, місяць, рік і місце народження, громадянство, відомості про освіту, трудову діяльність, посаду (заняття), місце роботи, громадську діяльність (у тому числі на виборних посадах), членство у політичних партіях, у тому числі в минулому, наявність трудових або будь-яких інших договірних відносин з політичною партією упродовж двох років, що передують поданню заяви (незалежно від тривалості), контактний номер телефону та адресу електронної пошти, відомості про наявність чи відсутність судимості; 4) особовий листок з обліку кадрів; 5) копію паспорта громадянина України; 6) копії документів про освіту, вчені звання та наукові ступені; 7) медичну довідку про стан здоров`я за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, щодо перебування особи на обліку в психоневрологічних або наркологічних закладах охорони здоров`я; 8) копію військового квитка або посвідчення особи військовослужбовця (для військовослужбовців або військовозобов`язаних); 9) декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за рік, що передує року, в якому оприлюднено оголошення про конкурс, за формою, визначеною відповідно до Закону України "Про запобігання корупції"; 10) заяву про відсутність заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Відомості, що містяться у поданих відповідно до цієї частини документах, підлягають оприлюдненню упродовж трьох робочих днів після закінчення строку подання заявки на відкритий конкурс на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України (крім відомостей, які відповідно до Закону України "Про запобігання корупції" віднесені до інформації з обмеженим доступом, та відомостей про контактний номер телефону, адресу електронної пошти кандидата). Конкурсна комісія протягом 30 календарних днів з дня завершення прийому заявок на відкритий конкурс проводить необхідні процедури, передбачені порядком проведення відкритого конкурсу, за результатами голосування складає рейтинг кандидатів на посаду члена (членів) Регулятора та оприлюднює його на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України. Протягом зазначеного строку також проводяться спеціальна перевірка кандидатів, передбачена Законом України "Про запобігання корупції", і перевірка, передбачена Законом України "Про очищення влади". Рішення Конкурсної комісії приймаються простою більшістю голосів її членів. У разі рівного розподілу голосів голос голови Конкурсної комісії є вирішальним.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, призначення на посаду члена Регулятора здійснюється за результатами відкритого конкурсного відбору на зайняття цієї посади та проведення засідань щодо прийому документів та конкурс в цілому у відкритому судовому засіданні з забезпечується відео- та аудіофіксація засідання.

Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження №773-р від 25 червня 2020 року, яким утворено Конкурсну комісію у складі згідно з додатком: до складу вказаної Конкурсної комісії увійшли ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

На засіданні Конкурсної комісії 08 липня 2020 року прийнято рішення про розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України оголошення про відкритий конкурс на зайняття посади члена НКРЕКП, оформлене Протоколом № 1 засідання Конкурсної комісії від 08 липня 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що Конкурсною комісією було оголошено прийом документів на відкритий конкурс у зв`язку із закінченням строку повноважень члена НКРЕКП, відповідно до умови, визначеної Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг", а саме - застосування ротації.

Колегія суддів звертає увагу, що під час проведення онлайн трансляції засідання конкурсної комісії 08 липня 2020 року (https://www.youtube.com/watch?v=Gw_UURiIyrc), секретарем Конкурсної комісії ОСОБА_4 зазначено, що оголошення про початок прийому документів на відкритий конкурс 08 липня 2020 року, відповідно до Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", має бути здійснено впродовж 5 робочих днів з моменту звільнення члена НКРЕКП (час запису: 33:30 хв. - 34:30 хв.).

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем під час прийняття рішення Відповідача, оформлене протоколом №1 від 08 липня 2020 року про оголошення відкритого конкурсу на зайняття посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг діяв у відповідності до вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем не надано до суду доказів того, що нею було подано документи про намір пройти конкурс на зайняття посади члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг та комісією відмовлено у прийнятті таких документів.

Колегія суддів критично ставиться до посилання суду першої інстанції, що на законодавчому рівні поняття "ротація члена НКРЕКП" не закріплено, а підлягає застосуванню Закон України "Про дипломатичну службу", з наступних підстав.

Водночас, 13 червня 2019 року Конституційний Суд України ухвалив Рішення № 5-р/2019 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 1, пункту 2 частини першої статті 4, частини першої, абзаців першого, другого частини другої статті 5, абзаців другого, третього, четвертого, п`ятого, тридцять дев`ятого, сорокового частини третьої, частини шостої статті 8 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" (справа про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Вищевказаним рішенням Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII.

Частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з 31 грудня 2019 року.

Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.

В подальшому, на виконання рішення Конституційного Суду України № 5-р/2019, 19 грудня 2019 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 394-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг" (далі - Закон № 394-IX), який набрав чинності 29 грудня 2019 року.

При цьому, першочергово колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було безпідставно вказано про те, що вищевказаним Законом № 394-IX було запроваджено реорганізацію діяльності НКРЕКП, оскільки положення останнього не містять жодних приписів, які б передбачали здійснення реорганізації в розумінні чинного законодавства.

В той же час, пунктами 3, 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 394-IX визначено, що особа, яка перебуває на посаді члена Регулятора на день набрання чинності цим Законом, продовжує здійснювати повноваження члена Регулятора протягом строку, що становить різницю між шістьма роками та строком перебування на посаді до дня набрання чинності цим Законом, з урахуванням пункту 4 цього розділу.

Ротація членів Регулятора, які перебувають на посаді станом на день набрання чинності цим Законом, застосовується до:

одного члена Регулятора - до 1 липня 2020 року;

одного члена Регулятора - до 1 липня 2021 року;

одного члена Регулятора - до 1 липня 2023 року;

двох членів Регулятора - до 1 липня 2024 року;

двох членів Регулятора - до 1 липня 2025 року.

Схема ротації членів Регулятора з поіменним списком затверджується Президентом України.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що пункт 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 394-IX є фактично нормою індивідуальної дії, яка поширюється на визначене коло осіб - тих, хто перебуває на посаді члена Регулятора на день набрання чинності цим Законом (29 грудня 2019 року), та якою передбачено застосування процедури ротації членів НКРЕКП.

Колегія суддів звертає увагу, що на виконання пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 394-IX такий поіменний список ротації членів НКРЕКП було затверджено Указом Президента України №258/2020 від 30 червня 2020 року.

Відповідно до вказаного Указу, зокрема, до 01 липня 2020 року ротація застосовується до члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, ОСОБА_1 .

Частиною 9 статті 8 Закону №1540-VIII встановлено, що Член Регулятора, строк повноважень якого закінчився, а також повноваження якого достроково припинені у разі подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням або про відставку, або застосування до нього ротації, має право на компенсацію заробітної плати протягом шести місяців з дня закінчення строку його повноважень (звільнення) у розмірі середньої заробітної плати за останніх шість місяців, що передували місяцю закінчення строку повноважень (звільнення).

З аналізу вищезазначених норм права колегія суддів доходить висновку, що пункт 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 394-IX у взаємозв`язку з Указом Президента України №258/2020 від 30 червня 2020 року передбачає застосування окремої процедури - ротації, зокрема, і очевидно відмінної від тієї, що передбачена статтею 8 Закону № 1540-VIII і передбачає дострокове припинення повноважень.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що судом у справі №760/16848/20 було встановлено, що звільнення ОСОБА_1 з посади члена НКРЕКП проведено чітко у відповідності до Указу Президента України №258/2020 від 30.06.2020 року "Про затвердження схеми ротації членів НКРЕКП", реалізація якого передбачає обов`язкове припинення її повноважень.

Також, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 02 червня 2021 року по справі № 640/23826/20 апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року - задоволено повністю. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року - скасовано. Прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - відмовлено повністю.

Під час прийняття постанови по справі № 640/23826/20 суд апеляційної інстанції зазначив, що під час розгляду справи не було встановлено бездіяльності НКРЕКП щодо невиконання Указу Президента України №258/2020 від 30 червня 2020 року про застосування ротації до члена НКРЕКП ОСОБА_1 , яка проявляється у позбавленні ОСОБА_1 функціональних обов`язків, передбачених в наказі Відповідача №47 від 06.06.2018 в редакції наказу №40 від 04.11.2019 та не покладенні на ОСОБА_1 інших функціональних обов`язків, оскільки відповідачем було належним чином реалізовано процедуру ротації, передбачену Указом Президента України №258/2020 від 30 червня 2020 року, що було також підтверджено постановою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у справі № 760/16848/20 та визнано правомірним припинення повноважень ОСОБА_1 як члена НКРЕКП.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів звертає увагу, що рішенням суду, яке набрало законної сили, підтверджено правомірність дій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг щодо належним чином реалізованої процедури ротації, передбаченої Указом Президента України №258/2020 від 30 червня 2020 року та визнано правомірним припинення повноважень ОСОБА_1 як члена НКРЕКП.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, нормативно-правові акти чи індивідуальні акти, прийняті суб`єктом владних повноважень з порушенням закону, підлягають визнанню нечинними чи скасуванню лише у разі порушення прав, свобод чи інтересів фізичної особи і необхідності судового захисту з метою поновлення порушеного права.

Конституційний Суд України в Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 вирішив, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Також, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п. 4.1 Рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів ст. ст. 2, 5 КАС України варто зауважити, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Враховуючи вищезазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №504/4148/16- та від 12 червня 2020 року по справі №804/3214/18, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Колегією суддів досліджено позовну заяву (уточнену позовну заяву) та встановлено, що фактично позивач вважала необґрунтованою ротацію, а саме припинення її повноважень, як члена НКРЕКП, при цьому не наведено обґрунтування порушення її прав відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення.

З аналізу матеріалів справи та норм права суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає необхідним апеляційні скарги апелянтів задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, апеляційні скарги апелянтів підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та прийняття нового рішення у справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 9, 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Кабінету Міністрів України, Конкурсної комісії з добору кандидатів на посади членів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді: Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк

Повний текст постанови складено 05 липня 2021 року.