Справа № 540/1307/21
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1307/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку загального позовного провадження за правилами письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - ГУ ПФУ в Херсонській області) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення викладеного в листі № 1271-1035/М-02/8-2100/21 від 03.03.2021 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, з урахуванням усіх виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи, без обмеження граничним розміром;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90 % від суми щомісячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, на підставі довідки прокуратури Херсонської області за № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року, з урахуванням усіх його особистих обов`язкових виплат (надбавок)за класний чин, за вислугу років в органах прокуратури, за вислугу років на посаді слідчого) та доплати слідчим за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, які нараховувались йому до виходу на пенсію;

- здійснити ОСОБА_1 виплату різниці суми між перерахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки за № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року про заробітну плату, всіх особистих надбавок та доплати слідчим за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків від суми пенсії, що враховується для перерахунку пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

- стягнути судові витрати.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що є пенсіонером з 2002р. та отримує пенсію за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», а тому до призначеної йому пенсії не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру, визначені абз.6 ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. №1697-VІІ.

Ухвалою від 02.04.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

28.04.2021 року від відповідача по справі надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позовних вимог заперечує, з підстав викладених у відзиві.

07.05.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої на задоволенні позовних вимог наполягає.

Ухвалою від 13.05.2021 року судом вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та призначено підготовче засідання на 08.06.2021 року.

Ухвалою від 08.06.2021 року судом закрито підготовче провадження та вирішено подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів прокуратури, який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 03.12.2002 р. та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до ЗУ "Про прокуратуру" в редакції від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

Прокуратура Херсонської області видала ОСОБА_1 довідку № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії станом на 11.09.2020 року.

12.11.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою, в якій просив перерахувати пенсію на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 та довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року.

Однак листом відповідача від 03.03.2021 року № 1271-1035/М-02/8-2100/21 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у розмірі 90 % від суми заробітної плати, зазначеної у наданій довідці прокуратури Херсонській області, без обмеження її граничного розміру на підставі того, що з 01.01.2015 ЗУ № 1785 є не чинним. Крім того, вказано, що 01.10.2011 набрав чинності ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668, яким внесені зміни до ст. 50-1 ЗУ № 1789-ХІІ, відповідно до яких максимальний розмір пенсії за окремими винятками не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погодившись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства: положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15.07.2015 року визначалися Законом України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

На час призначення позивачу пенсії особливості пенсійного забезпечення прокурорів визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ:

прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1);

обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1);

призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).

До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014 ухвалено новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі -Закон №1697-VІІ).

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено зміни:

- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»

- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні:

жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»;

законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке:

визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам відповідно до положень ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII з 13.12.2019.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що частина друга статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII визначає, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Вказаною нормою встановлено, що вона застосовується під час призначення пенсії, а не під час перерахунку вже призначеної пенсії.

При цьому, частина двадцята статті 86 наведеного Закону, яка регулює порядок перерахунку пенсії, не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Таким чином, під час перерахунку пенсії позивача на підставі поданої ним довідки прокуратури Херсонської області, відповідач протиправно зменшив розмір грошового забезпечення позивача, що враховується при перерахунку пенсії з 90% до 60%, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, суд зазначає, що згідно з абзацом 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Зазначену норму введено Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 911-VIII).

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону Закон № 911-VIII дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Тобто, як вбачається з п. 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 360/1428/17, в якій зазначено, що дія положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII щодо визначення максимального граничного розміру пенсії (обмеження) застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016 (пункт 2 Прикінцевих положень цього Закону).

Крім того, згідно з п. 1 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII цей Закон набирає чинності з 01.01.2017.

Законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не входить, так як у даних правовідносинах має місце перерахунок пенсії, а не її призначення.

До пенсії ОСОБА_1 не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені Законом України № 1697-VIІ, оскільки позивачу пенсію за вислугою років було призначено до 01.01.2016 року.

Крім того, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до статті 22 Конституції України не допускається.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 № 5-р/2018 зазначено, що положення ч. 1 ст. 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований статтею 46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч. 1 ст. 3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово - економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського Суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд зазначає, що у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" та "Федоренко проти України" ЄСПЛ констатував, що право власності може бути існуючим майном або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, Рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с 21, п. 31; пункт 21 Рішення ЄСПЛ у справі Федоренко проти України).

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як наявне майно, так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого права власності (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі Von Maltzan and Others v. Germany).

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності правомірних очікувань, у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, правомірні (законні) очікування - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Слід зазначити, що при призначенні пенсії позивач мав законні очікування на виплату в подальшому пенсії у розмірі значно більшому у зв`язку з підвищенням окладів працівникам прокуратури та зростанням заробітної плати.

У рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 та від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України вказує на необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Визнання законами правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно раніше закріплених в них прав і свобод людини і громадянина Конституційний Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1974 року по справі "Міллер проти Австрії" Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Враховуючи викладене суд вважає, що обмеження максимального розміру пенсії позивача, якому право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України "Про прокуратуру", порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що пенсія позивачу підлягає перерахунку без обмеження граничного розміру.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області викладене в листі № 1271-1035/М-02/8-2100/21 від 03.03.2021 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, з урахуванням усіх виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи, без обмеження граничним розміром є протиправним.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 01.10.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90 % від суми щомісячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, на підставі довідки прокуратури Херсонської області за № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року, з урахуванням усіх його особистих обов`язкових виплат (надбавок) за класний чин, за вислугу років в органах прокуратури, за вислугу років на посаді слідчого) та доплати слідчим за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, які нараховувались йому до виходу на пенсію.

З урахуванням того, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення позивачу основного розміру пенсії за вислугу років з 90% відповідних сум грошового забезпечення до 60 % відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі довідки прокуратури Херсонської області № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року, то задоволенню також підлягає вимога, щодо зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 виплату різниці суми між перерахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією разово та однією сумою з урахуванням довідки за № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року про заробітну плату, всіх особистих надбавок та доплати слідчим за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків від суми пенсії, що враховується для перерахунку пенсії.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд вважає за необхідне зазначити про наступне: частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, оцінивши докази наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення викладене в листі № 1271-1035/М-02/8-2100/21 від 03.03.2021 року про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 90 відсотків від заробітної плати, з урахуванням усіх виплат і умов оплати праці, що існували на день звільнення з роботи, без обмеження граничним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) виходячи з розрахунку 90 % від суми щомісячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її граничного розміру, на підставі довідки прокуратури Херсонської області за № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року, з урахуванням усіх обов`язкових виплат (надбавок) за класний чин, за вислугу років в органах прокуратури, за вислугу років на посаді слідчого) та доплати слідчим за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків суми пенсії, які нараховувались до виходу на пенсію.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) виплату різниці суми між перерахованою після перерахунку та фактично отриманою пенсією з урахуванням довідки за № 21-424 вих-20 від 04.11.2020 року про заробітну плату, всіх особистих надбавок та доплати слідчим за вислугу 20 і більше років у розмірі 100 відсотків від суми пенсії, що враховується для перерахунку пенсії.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м.Херсон, вул. 28 Армії, 6, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 112010201