Справа № 160/1891/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2021 рокуСправа № 160/1891/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врона О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи як із загальної суми суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді. У зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання і виплати щомісячного грошового довічного утримання згідно довідки виданої Територіальним управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-08 від 11.01.2021 року про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, що становить 86% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді. Проте, відповідачем відмовлено у проведенні такого перерахунку, оскільки, як вказав Пенсійний орган, грошове утримання судді у відставці, отримане останнім у січні 2021 року не змінилося. Позивач вважаючи подібну відмову протиправною, звернувся до суду.
Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року відкрито провадження у справі №160/1891/21 та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
10 березня 2021 року позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій позивач виклав вимоги у такій редакції та просить суд:
- допустити негайне виконання рішення суду в частині здійснення виплати ОСОБА_1 недорахованої суми щомісячного довічного грошового утримання, у межах суми стягнення за один місяць;
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно матеріалів справи, постановою Верховної Ради України № 1396-1 від 11.12.2003 року та наказом начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за № 372-К від 29.12.2003 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Заводського районного суду м.Дніпродзержинська та призначено щомісячне довічне грошове утримання.
У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 27.06.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додав довідки видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 04.06.2020 року №Б-с-811, №812, №813, №814, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Рішенням від 06.08.2020 року № 135/03-08/18 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі вказаних вище довідок від 04.06.2020 року №Б-с-811, №Б-с-812, №Б-с-813, №Б-с-814, виданих Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з посиланням, зокрема на те, що суддям у відставці, яким за зверненням до 18.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено з 01.01.2020 року виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у разі зміни збільшення розміру суддівської винагороди після 18.02.2020 року.

07.09.2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за результатами додаткової перевірки було встановлено, що попередні довідки від 04.06.2020 року, а саме №Б-с-811, №Б-с-812, №Б-с-813, №Б-с-814 видані позивачу без врахування коефіцієнту районного у місті суду та суддівська винагорода, яка має призначатися позивачу при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 18.02.2020 року складає 104049,00 грн., з урахуванням чого позивачу було видано довідки від 07.09.2020 року №Б-с-1338, №Б-с-1339, №Б-с-1340, №Б-с-1341, №Б-с-1341, №Б-с-1343, №Б-с-1344 та №Б-с-1345.

15.09.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою №2732 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додав довідки видані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 07.09.2020 року №Б-с-1338, №Б-с-1339, №Б-с-1340, №Б-с-1341, №Б-с-1341, №Б-с-1343, №Б-с-1344 та №Б-с-1345 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані довідки видані позивачу на підставі ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року, рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, про те, що станом на 18.02.2020 року (довідка Б-с-1345), 01.03.2020 року (№Б-с-1338), 01.04.2020 року (№Б-с-1339), 01.05.2020 року (№Б-с-1340), 01.06.2020 року (№Б-с-1341), 01.07.2020 року (№Б-с-1341), 01.08.2020 року (№Б-с-1343), 01.09.2020 року (№Б-с-1344) суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 104049,00 гривень.

Встановлено, що Пенсійним органом, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, на підставі довідок від 07.09.2020 року №Б-с-1338, №Б-с-1339, №Б-с-1340, №Б-с-1341, №Б-с-1341, №Б-с-1343, №Б-с-1344 та №Б-с-1345 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснено, у передбачений законом спосіб, не було, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із адміністративним позовом за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року, яке набрало законної сили, у справі №160/10069/20 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонд України в Дніпропетровський області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 за його заявою №2732 від 15.09.2020 року у строки визначені чинним законодавством. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 07.09.2020 року №Б-с-1338, №Б-с-1339, №Б-с-1340, №Б-с-1341, №Б-с-1341, №Б-с-1343, №Б-с-1344, №Б-с-1345, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року №160/10069/20 щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . Пенсійним органом наразі виконано, що також не заперечується учасниками справи.

20.01.2021 року позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2021 року по 01.02.2021 року на підставі довідки від 11.01.2021 року №Б-с-08, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного утримання судді у відставці, у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Згідно цієї довідки, встановлено, що станом на 01.01.2021 року суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає - 104 049,00 гривень.

Між тим, листом від 25.01.2021 вих.№ 0400-010305-8/10640 Пенсійний орган позивачеві повідомив про те, що пунктом 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Оскільки на посаді судді позивач працював з 10.11.1961 року по 20.12.1963 року та з 20.06.1982 року по 31.12.2003 року - 23 роки 7 місяців 23 дні, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді.

Також відповідачем наведено розрахунковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на 01.01.2021 року, який складає: 104049,00 х 56% + 66,43 ( підвищення дітям війни) = 58333,87 грн.

Таким чином, на думку Пенсійного органу вимоги позивача щодо перерахунку пенсії за період з 01.01.2021 року по 01.02.2021 року у розмірі 86% є безпідставними.

09.03.2021 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області позивачеві видано нову довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного утримання судді у відставці.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що до Головного Управління позивач оновлену довідку від 09.03.2021 року №Б-с-408/1, видану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного утримання судді у відставці не надавав, тож предметом розгляду у Головному управлінні вона не була.

Позивач, вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неналежного перерахунку і виплати щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, за січень та лютий 2021 року, за довідками Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 11.01.2021 року №Б-с-08, від 09.03.2021 року № Б-с-408/1, протиправними, звернувся до суду із цією позовною заявою за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Так, згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус судді" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019р., виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Слід зазначити, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 року №10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином, з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Слід звернути увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, суд вважає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Отже, суд вважає неналежними твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленого Законом №2453-VI.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Так, судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року, яке набрало законної сили, по справі №160/10069/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонд України в Дніпропетровський області щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 за його заявою №2732 від 15.09.2020 року у строки визначені чинним законодавством та зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області від 07.09.2020 р. №Б-с-1338, №Б-с-1339, №Б-с-1340, №Б-с-1341, №Б-с-1341, №Б-с-1343, №Б-с-1344, №Б-с-1345, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно матеріалів справи, на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року по справі № 160/10069/20, відповідачем з 19.02.2020 року проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді здійснено виходячи із 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд зазначає, що стаж роботи позивача суддею складає 23 років 08 місяців 03 днів, що підтверджується матеріалами справи, тому загальний процент розрахунку пенсії від заробітку склав 56 %.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 56%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 3 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Щодо посилання позивача на те, що за ним на момент виходу на пенсію було визнано право на розмір щомісячного грошового утримання в розмірі 86 % від суддівської винагороди, суд вважає необґрунтованим, оскільки це стосувалось виключно розміру щомісячного грошового утримання, обрахованого відповідно до Закону №2453-VI від 07.07.2010 року, і не має відношення до обрахунку розміру щомісячного грошового утримання відповідно до Закону №1402-VIII від 02.06.2016 року

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року по справі № 160/10069/20, яке наразі набрало законної сили, та на яке посилається позивач, судом зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак, без застосування 86% заробітної плати працюючого судді.

Таким чином, позивачем не доведено обґрунтованість заявленого позову.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

При цьому, суд виходить з положень, закріплених в п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, де вказано, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись статтями 139, 241-246, 263, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона