Справа № 227/739/21
Суддя: Мацишин Л. С.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.07.2021 227/739/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, виконуючого обов`язків начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни (Старший прикордонних нарядів в ППР «Мілове»), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, виконуючого обов`язків начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни (Старший прикордонних нарядів в ППР «Мілове»), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову вказала, що постановою винесеною в. о. начальника віпс (тип А) ВПС «Мілове» ім. В. Банних капітаном Франчук Тетяною Анатоліївною (Старший прикордонних нарядів ППр «Мілове») № 145073 від 20 лютого 2021 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. З даною постановою вона не погоджується, з огляду на наступне.

Вважає, що в.о. начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних Франчук Т.А. не є тією посадовою особою, яка має право розглядати справи про адміністративне правопорушення і накладати на неї адміністративне стягнення.

Також це адміністративне правопорушення було вчинено нею з крайньої необхідності, вважає постанову № 145073 від 20 лютого 2021 року необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків посадової особи фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально чи процесуального права. Також в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частини 1 статті 204-2 КУпАП. Ввжає, що відповідачем по справі не надано жодних доказів того, що вона перетнула державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці, які вказані в оскаржувальній постанові.

У зв`язку з чим, просить скасувати вищевказану постанову як незаконну.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. (а.с.28)

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, з невідомих суду причин, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи. Відзив на позов не надавали.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи.

З врахуванням вимог ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 20 лютого 2021 року в.о. начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітаном Франчук Тетяною Анатоліївною (Старший прикордонних нарядів в ППР «Мілове»), винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №145073 якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено не неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн. (а.с.8)

З постанови вбачається, що 20 лютого 2021 року о 19 год.40 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» була виявлена ОСОБА_1 , яка пояснила, що 20 лютого 2021 року приблизно о 13 год. 30 хв. перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України н.п. «Маринівка» (ТОТ) напрямку України н. п. «Маринівка» (ТОТ) - «Куйбишево» (РФ) здійснила виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушила вимоги п. 3 постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій», тобто скоїла правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КАС України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, місце проживання якої зареєстроване за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.9-10)

Згідно довідки від 29 липня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та має фактичне місце перебування АДРЕСА_2 . (а.с.11)

Згідно положень ст.ст.6, 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території в Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій встановлюється відповідно до цього Закону.

В`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно п. 3 Порядку виїзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2019 року №815, в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Контрольні пункти функціонують без вихідних, цілодобово. Пропуск осіб, транспортних засобів та товарів через такі пункти здійснюється відповідно до режиму їх функціонування, встановленого Командувачем об`єднаних сил. Контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону. Рух автомобільного транспорту в межах контрольованої території від контрольних пунктів до лінії розмежування та у зворотному напрямку здійснюється лише дорожніми коридорами (автомобільними). Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено. Об`їзні шляхи навколо дорожніх коридорів (автомобільних та на залізничному транспорті) за рішенням Командувача об`єднаних сил ліквідуються (перекриваються). За рішенням Командувача об`єднаних сил у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у випадках, передбачених законодавством, можуть встановлюватися додаткові обмеження та/або заборони переміщення осіб, не залучених до проведення таких заходів, транспортних засобів та товарів. Виконання законних вимог уповноважених службових осіб військових формувань, правоохоронних та інших державних органів, яких залучено до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та які здійснюють контроль в`їзду/виїзду, є обов`язковим для всіх осіб, які в`їжджають на тимчасово окуповані території та виїжджають з таких територій.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно ст.251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі Порядок).

Так за п. 3 згаданого Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

У постанові від 20 лютого 2021 року ОСОБА_1 інкримінується порушення п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

Як стверджує позивачка в позовній заяві, що при складанні спірної постанови представником відповідача не зазначено даних щодо доказів порушення нею порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї. Окрім того, представник відповідача при складанні протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не довів факт вчинення адміністративного правопорушення, наявності в її діях складу відповідного адміністративного правопорушення, та склав спірний протокол з порушення вимог чинного законодавства та прав позивачки.

Відповідно до ч.2 ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Представником відповідача в.о. начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітаном Франчук Т.А., яка є посадовою особою органу Державної прикордонної служби України, при винесенні постанови протокол про адміністративне правопорушення не складала на підставі ст. 258 КУпАП. Однак, це не звільняє останню від обов`язку довести законність та обґрунтованість прийнятого нею рішення. Капітан Франчук Т.А., як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинна була зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивачки.

Однак, не дивлячись на імперативний обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 77 КАС України довести у подальшому перед судом правомірність своїх дій, представник відповідача у судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву чи будь-яких доказів, які б спростовували посилання позивачки та/або обґрунтовували правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та її вину (матеріали фотозйомки, відеозйомки, покази свідків тощо) суду не надала та не довела, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення були дотримані вимоги статті 280 КУпАП, а права позивачки, передбачені ст. 268 КУпАП, не були порушені.

Отже, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП відповідачем не доведено, як і не доведена наявність у діях позивачки складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Згідно п.3 ч.3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи без діяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Проаналізувавши обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку про незаконність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та обґрунтованості заявленого позову, оскільки під час судового розгляду не було встановлено у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення №145073 якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено не неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн., підлягає скасуванню.

Окрім того, виходячи з положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України згідно з якими суд за результатами розгляду має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, зважаючи на положення ч. 2 статті 9 КАС України, враховуючи, що суд дійшов висновку про скасування спірної постанови, а під час судового розгляду справи не було встановлено у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, суд вважає закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову, а ухвалою Добропілсьького міськрайонного суду Донецької області було відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судом рішення по суті справи, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь держави підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 грн.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 204-2, 247, 251, 258, 268, 280, 286, 293 КУпАП, ст. ст. 7-9, 77, 132, 139, 229, 241-246, 255 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (, адреса місцезнаходження: проспект Перемоги, буд. 58, м. Лисичанськ Донецької області, 93120), виконуючого обов`язків начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітана Франчук Тетяни Анатоліївни (Старший прикордонних нарядів в ППР «Мілове») (адреса: вул. Міловська, 58, смт. Мілове Луганської області, 92500), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №145073 від 20 лютого 2021 року, складену в.о. начальника віпс (тип А) з ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних капітаном Франчук Тетяною Анатоліївною (Старший прикордонних нарядів в ППР «Мілове»), якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 204-2 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків на його оскарження, якщо апеляційна скарга на нього не була подана. Рішення може бути оскаржено до Першого Апеляційного адміністративного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : Л.С. Мацишин

05.07.2021