Справа № 240/2651/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/2651/21

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Аргументуючи заявлені до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вимоги позивач наголосив, що як учасник бойових дій, має право на отримання щорічної одноразової грошової допомоги до 5-го травня, передбаченої ч. 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком. Натомість у 2020 році, позивач вважає, що відповідачем виплачено таку допомогу не у повному обсязі, оскільки з прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 чинною є норма частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", за змістом якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Вказані дії відповідача призвели до звернення позивача за захистом до суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

30.03.2021 до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача пояснює, що враховуючи норми права, викладені у рішенні Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20, Центром позивачу проведено розрахунок недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням проведеної виплати - 6800 грн (1638,0 грн*5) - 1390 грн = 6800 грн), при цьому вимога позивача щодо зобов`язання здійснити виплату недоотриманої разової грошової допомоги Центром не може бути виконана, оскільки наразі державним органам, державним установам у кошторисах доходів та видатків асигнування на виконання судових рішень не затверджуються, а витрачання бюджетних коштів не у відповідності із кошторисом та їх цільовим призначення згідно ст.ст. 23, 48, 116, 119 Бюджетного кодексу України є бюджетним правопорушенням, а тому просить прийняти рішення про стягнення з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриманої позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсії за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 6800 грн.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, та врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №440/2722/20, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.07.2015, яке наявне в матеріалах справи. У квітні 2020 року позивач отримав грошову допомогу до 5 травня, як учасник бойових дій у розмірі 1390 грн.

Не погоджуючись із розміром виплаченої відповідачем грошової допомоги, позивач звернувся до відповідача із заявою про її донарахування у встановленому Законом розмірі.

Однак, за наслідками вирішення порушеного заявником питання відповідач, листом за №3033/02 від 10.02.2021 відмовив у нарахуванні такої допомоги у бажаному заявником розмірі у зв`язку із тим, що її виплата здійснена відповідно до розміру визначеного Кабінетом Міністрів України у межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Не погодившись із цією відмовою, позивач ініціював розгляд судом даного спору.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон №3551-XII). Відповідно до статті 12 частини 5 Закону України №3551-XII (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 12 частину 5 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України № 10рп/2008 від 22.05.2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28.12.2007.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" № 79-VІІІ від 28.12.2014 (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону №3551-XII та Закону "Про жертви нацистських переслідувань" №1584-III від 23.03.2000 (далі - Закон №1584-III), Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: №147 від 31.03.2015, №141 від 02.03.2016, №233 від 05.04.2017, №170 від 14.03.2018, №237 від 20.03.2019 та №112 від 19.02.2020, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Зокрема, у постанові Кабінету Міністрів України "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом №3551-XII і Законом №1584-III "Про жертви нацистських переслідувань" №112 від 19.02.2020 (набрала чинності 25.02.2020) визначено розмір виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій - 1390 гривень.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України № 3-р/2020 від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З правових висновків вказаного рішення відслідковується, що окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27.02.2020 норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, з 27.02.2020 застосовуються положення статті 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до статті 28 частини 1 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" № 294-IX від 14 листопада 2019 року встановлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (мінімальна пенсія за віком): з 1 січня 2020 року - 1638 грн.

З огляду на викладене, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році повинен був становити 8190 грн (1638 грн х 5), однак у квітні 2020 року позивач отримав лише 1390 грн, тобто не у повному обсязі.

Враховуючи факт виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у меншому ніж передбаченому статтею 12 частиною 5 Закону №3551-XIІ розмірі, суд дійшов висновку про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Аналогічні за змістом висновки щодо необхідності застосування при визначені розміру одноразової грошової допомоги до 5-го травня за 2020 рік саме положень Закону №3551-XII, відображені в рішенні Верховного Суду від 29.09.2020 за наслідками розгляду зразкової справи №440/2722/20, які судом враховані при винесенні даного рішення.

Суд звертає увагу, що дана справа є типовою, а відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З огляду на те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, та у відзиві на позов просить прийняти рішення щодо стягнення з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриманої позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсії за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 6800, суд з метою ефективного захисту прав позивача на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, при цьому обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним), а саме: шляхом визнання неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати позивачу разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже проведеної виплати за 2020 рік та стягнення з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат недоотриманої позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсії за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 6800 грн, а тому позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (вул. Чуднівська, 105, м. Житомир,10005. РНОКПП/) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже проведеної виплати за 2020 рік.

Стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоотриманої позивачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсії за віком, із врахуванням проведеної виплати, в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення складено: 07.07.2021.