Справа № 640/13487/20
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м. Київ № 640/13487/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомНауково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»
доПечерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» з адміністративним позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арешту з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено в рамках виконавчого провадження № 54678387 та невиключення з Єдиного реєстру боржників;

- зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено в рамках виконавчого провадження № 54678487 та виключити з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування позову позивач зазначив про протиправність бездіяльності відповідача, яка полягає у відмові зняти арешт, накладений на майно позивача у рамках виконавчого провадження №54678487, оскільки зазначене виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа №826/14837/15, виданого 02 вересня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва. Разом з тим, на даний час на підставі вказаного виконавчого листа головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диким Олексієм Олександровичем відкрито виконавчі провадження №60204179 та №54678487 в рамках яких також накладено арешт на все майно боржника та включено його до Єдиного реєстру боржників, що, на думку позивача, призводить до подвійного стягнення за одним і тим самим виконавчим документом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 липня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Вказаною ухвалою суду відповідачу було запропоновано не пізніше дати призначення судового засідання надати суду відзив на позовну заяву та належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

21 липня 2020 року відповідач надав суду письмові заперечення у яких зазначив, що на примусовому виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №60204179 з примусового виконання виконавчого листа №826/14837/15, виданого 12 листопада 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва, про стягнення з Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на користь Центрального Об`єднаного управління Пенсійного фонду України коштів у розмірі 6 188,32 грн.

21 жовтня 2019 року державним виконавцем, керуючись статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про приєднання вказаного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №60368227, в межах якого винесено постанову про арешт майна боржника.

Крім того, виконавчий документ у виконавчому провадженні №54678487 було повернуто на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки жодне рішення про стягнення з Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» фактично або частково не виконано, подвійне стягнення боргу є неможливим, у зв`язку із чим відсутні підстави для зняття арешту з коштів, рухомого та нерухомого майна боржника, а тому відсутні підстави і для задоволення позовних вимог.

16 грудня 2020 року від Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» надійшли додаткові пояснення у яких зазначено, що закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів з різних підстав є стадією завершення виконавчого провадження, за якою ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. У зв`язку із зазначеним, відповідач повинен був зняти арешт з майна і коштів позивача при поверненні виконавчого документа стягувачу, чого здійснено не було.

У судове засідання, призначене на 01 квітня 2021 року, сторони не з`явились, у зв`язку з чим, відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про здійснення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист №826/14837/15 про стягнення з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 25 березня 2015 року по 25 червня 2015 року у розмірі 7 227,19 грн. на користь Управління Пенсійного України в Печерському районі м. Києва.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження 12 вересня 2017 року відкрито виконавче провадження №54678487 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Відповідно до листа Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва від 21 листопада 2017 року №12058/12 та листа Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 травня 2020 року №54678487/12 державним виконавцем 05 жовтня 2017 року винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №54840576, в рамках якого проводились такі виконавчі дії:

- винесено постанову про арешт коштів боржника від 05 жовтня 2017 року;

- винесено постанову про арешт майна боржника від 05 жовтня 2017 року;

- винесено постанову про розшук майна боржника від 05 жовтня 2017 року.

У подальшому, в рамках виконавчого провадження №54678487 виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується даними автоматизованої системи виконавчого провадження.

02 жовтня 2019 року представник управління Пенсійного України в Печерському районі м. Києва звернувся до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про примусове виконання виконавчого листа №826/14837/15, виданого 12 листопада 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва. Підставою повторного звернення до відділу державної виконавчої служби стягувач зазначив про наявність заборгованості позивача у розмірі 6 188,32 грн.

07 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких Олексієм Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60204179 про стягнення з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» заборгованості у розмірі 6 188,32 грн. на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Також, на виконанні у Печерському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження №60164857 з примусового виконання вимоги від 04 липня 2016 року №Ю-2108/25 про стягнення з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» заборгованості у розмірі 340 963,65 грн. на користь Головного управління ДФС у м. Києві, в рамках якого головним державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких Олексієм Олександровичем винесено постанову про арешт коштів боржника від 16 жовтня 2019 року.

Постановою головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких Олексія Олександровича про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 21 жовтня 2019 року об`єднано виконавчі провадження №60164857, №60204179 та №60204263 у зведене виконавче провадження №60368227.

04 червня 2020 року старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Боголей Іриною Юріївною винесено постанову про арешт майна в рамках виконавчого провадження №60164857.

Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» звернулось до відповідача з листом від 21 квітня 2020 року №3/21-04-20 у якому просило зняти всі арешти, накладені в рамках виконавчого провадження №54678487 та виключити товариство з Єдиного реєстру боржників.

Печерський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 04 травня 2020 року №54678487/12 повідомив, що підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні, з посиланням на положення статті 56 та пункту 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із зазначеною бездіяльністю відповідача щодо не зняття арешту з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частинами другою - п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Поряд із цим, наслідки закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа передбачені статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З аналізу наведених вище положень законодавства, судом встановлено, що арешт з майна або коштів знімається лише у випадках повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а також у разі повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача стосовно відсутності підстав для зняття арешту з майна боржника та виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників, оскільки у даному випадку виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не знятті арешту з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено в рамках виконавчого провадження № 54678387 та невиключення з Єдиного реєстру боржників задоволенню не підлягає.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача на те, що не зняття арешту з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» призводить до подвійного стягнення за одним і тим самим виконавчим документом, в тому числі і виконавчого збору, оскільки вони є не підтвердженими ані документально, ані законодавчо.

Поряд із цим, вимога позивача про зобов`язання Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з грошових коштів та всього рухомого і нерухомого майна Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який накладено в рамках виконавчого провадження №54678487 та виключити з Єдиного реєстру боржників також не підлягає задоволенню, як похідна від попередньої вимоги.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що оскаржувана бездіяльність державного виконавця відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

За приписами частин першої та другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог позивача, судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частина шоста статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко