Справа № 813/3849/15
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року справа №813/3849/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого судді - Брильовського Р.М.

секретар судового засідання - Ізьо М.І.

за участю:

представника позивача -адвоката Дудяка Р.А.;

представника відповідача - Аракчеєвої Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 13 березня 2015 року №, від 13 березня 2015 року №, від 29 травня 2015 року №.

Позовні вимоги обґрунтовано безпідставністю прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично відбувались, у позивача наявні всі необхідні первинні документи, пов`язані із здійсненням господарської діяльності, тому вимог чинного законодавства позивач не порушував.

Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що позивачем не підтверджено фактичного здійснення господарських операцій із вказаними в акті перевірки контрагентами, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року, адміністративний позов задоволено.

27.11.2020 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено частково, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року скасовано, а справу №813/3849/15 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

11.01.2021 справа № 813/3849/15 надійшла до Львівського окружного адміністративного суду.

За наслідками автоматизованого розподілу справу № 813/3849/15 передано на розгляд судді Львівського окружного адміністративного суду Брильовському Р.М.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2021 року прийнято до провадження адміністративну справу 813/3849/15 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. Призначено підготовче засідання на 02 лютого 2021 року о 11:00 год.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та додаткові пояснення.

16.02.2021 року через канцелярію суду подано представником позивача відповідь на відзив відповідача (з врахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2020 року).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.03.2021 року о 10:00 год.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, викладених в позовній заяві, у відповіді на відзив відповідача в запереченнях проти доводів і міркувань, викладених в додаткових поясненнях відповідача, просив позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив повністю з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, в додаткових поясненнях, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, на яких вони ґрунтуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Державною податковою інспекцією у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо законності заявленого до відшкодування з бюджету на розрахунковий рахунок податку на додану вартість по декларації за грудень 2014 року, про що складено акт від 26 лютого 2015 року №108/17-2/ НОМЕР_1 .

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем п.187.1 ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6, п.201.7 ст. 201, п.200.4 статті 200 Податкового кодексу України із змінами, ФОП ОСОБА_1 завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2014 року на 58058 грн., занижено суму податку, яка підлягає сплаті до бюджету за листопад 2014р. в сумі 20275,33 грн. та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та податкового кредиту (р.19) на суму 54236 грн. за грудень 2014 року.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

1) № від 13 березня 2015 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 58058,00 гривень 00 коп. та визначено розмір штрафних (фінансових) санкцій (штраф) - 29029,00 гривень;

2) № від 13 березня 2015 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 54236,00 гривень;

3) № від 13 березня 2015 року про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 30413,00 грн., з яких: основний платіж - 20275 грн. 33 коп., штрафні (фінансові) санкції (штраф) - 10137 грн. 67 коп.

В результаті оскарження позивачем податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку, Головне управління ДФС у Львівській області скасувало податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 13.03.2015 року № в частині 14514,5 грн. застосованих штрафних (фінансових) санкцій за завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 13.03.2015 року № залишила без змін, а скаргу - частково без задоволення.

Також Головне управління ДФС у Львівській області залишило без змін податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 13.03.2015 року № і №.

Відтак, ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області складено і надіслано позивачу нове податкове повідомлення-рішення № від 29 травня 2015 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 58058,00 гривень 00 коп. та визначено розмір штрафних (фінансових) санкцій (штраф) - 14514,50 гривень.

Повторна скарга позивача в Державну фіскальну службу України була залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 13.03.2015 року № про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, № про зменшення від`ємного значення податку на додану вартість, від 29.05.2015 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість - без змін.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір, суд встановив наступне.

01 жовтня 2014 року між ФОП ОСОБА_1 (постачальник) та ТзОВ «Агроконцерн» (покупець) укладено договір №26 поставки вугілля.

Згідно з п.п.1.1 п.1 договору Постачальник поставляє Покупцю вугільну продукцію (надалі - «Вугілля») в асортименті та по реквізитах, приведеними в цьому Договорі. Покупець приймає вугілля, оплачує його вартість на умовах, встановлених цим Договором (п.п.1.2 п.1 Договору). Відповідно до п.п.1.3 п.1 договору ціна вугілля становить 875,00 гривень (вісімсот сімдесят п`ять гривень 00 копійок), крім того 20% ПДВ - 175,00 гривень.

З метою виконання своїх зобов`язань за договором поставки вугілля від 01.10.2014 №26, 20.11.2014 між ТОВ «Агро Захід Компані» (Продавець) та позивачем (Покупець) укладено договір купівлі-продажу вугілля від 20.11.2014 №201114, за умовами якого Продавець зобов`язується передати належне йому вугілля у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та сплатити за нього на умовах Договору. Відповідно до пункту 4 цього договору ціна за одиницю товару становить 1200,00 грн за одну тонну, у тому числі ПДВ. Загальна ціна товару, що продається за цим договором складає 600000,00 грн, у тому числі ПДВ.

Відповідно до п.п.1.1 п.1 договору №201114 купівлі-продажу вугілля з ТзОВ «Агро Захід Компані» продавець зобов`язується передати належне йому вугілля, надалі - Товар, у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та сплатити за нього на умовах Договору.

У п.п.4.3 п.4 договору передбачено, що попередня оплата за товар в розмірі 100% має бути перерахована Продавцю протягом 3-х днів з моменту підписання Договору сторонами. Так як у позивача грошових коштів на розрахунковому рахунку для здійснення передоплати ТзОВ «Агро Захід Компані» було недостатньо, ФОП ОСОБА_1 домовився з покупцем ТзОВ «Агроконцерн» про отримання передоплати у розмірі 600 000,00 грн. На суму отриманої передоплати від ТзОВ «Агроконцерн» ФОП ОСОБА_1 виписав податкові накладні, які було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач на підставі договору №201114 купівлі-продажу вугілля з ТзОВ «Агро Захід Компані» від 20 листопада 2014 року, та згідно рахунку-фактури ТзОВ «Агро Захід Компані» №СФ-0000136 від 20 листопада 2014 року здійснив передоплату ТзОВ «Агро Захід Компані» в розмірі 600 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №129 від 20 листопада 2014 року.

На суму передоплати 600 000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 100 000,00 грн., 20 листопада 2014 року ТзОВ «Агро Захід Компані» виписало ФОП ОСОБА_1 податкову накладну №11, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, ТзОВ «Агро Захід Компані» не виконало взятих на себе договірних зобов`язань і не передало вугілля позивачу. Водночас, перераховані ФОП ОСОБА_1 кошти ТзОВ «Агро Захід Компані» повернуло повністю. Розрахунки коригування до податкової накладної № 11 від 20.11.2014р. ТзОВ «Агро Захід Компані» були надані та відображені позивачем у податковій звітності з ПДВ як зменшення податкового кредиту.

Приписами п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, діючій на час здійснення господарської операції) регламентовано, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов`язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря (лізингоотримувача) на збільшення податкового кредиту для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця.

Згідно з п.201.6 ст.201 ПК України податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Як передбачено у п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У п.198.6 ст.198 ПК України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про правомірність включення до податкового кредиту 100 000,00 грн. податку на додану вартість, сплаченого постачальнику ТзОВ «Агро Захід Компані» в якості попередньої оплати в розмірі 600 000,00 грн за товар на дату списання коштів з банківського рахунку позивача в рахунок оплати за товар, за наявності податкової накладної №11 від 20 листопада 2014 року, отриманої від постачальника - ТзОВ «Агро Захід Компані».

Суд проаналізував доводи відповідача про отримання позивачем від Державного підприємства «Вугілля України» 19 та 20 листопада 2014 року 307,87 тонн вугілля та про отримання позивачем вугілля від ПАТ «Шахта «Надія», чого було достатньо для поставки вугілля на ТзОВ «Агроконцерн» в листопаді 2014 року. Однак, такі твердження відповідача спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Зокрема, у відповіді на відзив відповідача (з врахуванням висновків постанови Верховного Суду від 27 листопада 2020 року зазначено, що насправді 19 та 20 листопада 2014 року відповідно до товарно-транспортних накладних №№213-222 ФОП ОСОБА_1 отримав від Державного підприємства «Вугілля України» 201 тонну вугілля, а не 307,87 тонн вугілля, як про це заявляє відповідач.

Адже, 08 травня 2014 року між Державним підприємством «Вугілля України», як Постачальником, і Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , як Покупцем, укладено Договір поставки вугілля №29-14/КПП, з подальше підписаними сторонами додатковою угодою №01-10/14 від 01 жовтня 2014 року; додатковою угодою №19-12/14 від 19 грудня 2014 року; додатковою угодою №31-12/14 від 31 грудня 2014 року; додатком (специфікацією) №1 від 28 квітня 2015 року; додатковою угодою №28-04/15 від 28 квітня 2015 року.

На виконання умов згаданого Договору поставки вугілля ФОП ОСОБА_1 отримав від ДП «Вугілля України» згідно з товарно-транспортною накладною №213 від 19 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №214 від 19 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №215 від 19 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №216 від 19 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №217 від 19 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №218 від 19 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №219 від 20 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №220 від 20 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №221 від 20 листопада 2014 року 20 тонн вугілля; згідно з товарно-транспортною накладною №222 від 20 листопада 2014 року 21 тонну вугілля.

Додатково факт отримання ФОП ОСОБА_1 від ДП «Вугілля України» 201 тонни вугілля засвідчується такими документами: актом №224 приймання-передачі вугільної продукції від 19 листопада 2014 року з розрахунком знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля; посвідченням №721 про якість вугілля від 19 листопада 2014 року, виданим ДП «Вугілля України» УПД-35; рахунком-фактурою №ВУ-СФ-0004637 від 19 листопада 2014 року; актами звірки взаємних розрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ДП «Вугілля України» станом на 01.11.2014 року; станом на 01.12.2014 року; станом на 01.01.2015 року; листом ДП «Вугілля України» на адресу ФОП ОСОБА_1 від 25 грудня 2014 року №2990/02 про використання програмного забезпечення « M.E.DOC » для обміну електронними документами та здачі податкової звітності; актом від 30 листопада 2014 року виконаних робіт за листопад 2014 року до договору зберігання вугілля №58 від 29.04.2014 між зберігачем - ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», та власником - ФОП ОСОБА_1 ; актом прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 19 листопада 2014 року між зберігачем - ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», та власником - ФОП ОСОБА_1 ; актом прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей з відповідального зберігання від 20 листопада 2014 року між зберігачем - ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля», та власником - ФОП ОСОБА_1 .

Від ПАТ «Шахта «Надія» ФОП ОСОБА_1 отримав в листопаді 2014 року 108 тонн вугілля, що засвідчується товарно-транспортною накладною №1205 від 18 листопада 2014 року на 27 тонн вугілля; товарно-транспортною накладною №1206 від 18 листопада 2014 року на 27 тонн вугілля; товарно-транспортною накладною №1207 від 18 листопада 2014 року на 27 тонн вугілля, товарно-транспортною накладною №1208 від 18 листопада 2014 року на 27 тонн вугілля.

Суд погоджується з аргументами позивача, що поставки вугілля від ДП «Вугілля України» в кількості 201 тонна і від ПАТ «Шахта «Надія» в кількості 108 тонн дають сумарний результат 309 тонн вугілля на складі.

Однак, цього недостатньо для виконання ФОП ОСОБА_1 договірних зобов`язань перед ТзОВ «Агроконцерн» в листопаді 2014 року, так як ФОП ОСОБА_1 в спірному звітному періоді зобов`язаний був поставити вугілля не лише ТзОВ «Агроконцерн», але й іншим покупцям.

Так, 05 листопада 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , як Постачальником, і Товариством з обмеженою відповідальністю «АІК» укладено Договір №27 поставки вугілля.

На виконання умов цього договору позивач поставив Товариству з обмеженою відповідальністю «АІК» 15 тонн вугілля, що підтверджується такими первинними документами: видатковою накладною №88 від 12 листопада 2014 року; довіреністю №7 від 12 листопада 2014 року, виданою директору ОСОБА_2 на отримання цінностей від ФОП ОСОБА_1 ; товарно-транспортною накладною №97 від 12 листопада 2014 року; видатковою накладною №92 від 22 листопада 2014 року; товарно-транспортною накладною №101 від 22 листопада 2014 року; актом приймання-передачі №1 (зведений) від 30 листопада 2014 року.

До того ж, суд враховує, що позивач перевірив податкову правосуб`єктність Товариства з обмеженою відповідальністю «АІК», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серія ААВ №591344 від 28.02.2013 року; свідоцтвом №200114174 про реєстрацію платника податку на додану вартість від 11.03.2013 року, виданим ДПІ у Пустомитівському районі Львівської області ДПС.

Суд встановив, що 24 листопада 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , як Постачальником, і Державним спеціалізованим лісозахисним підприємством «Львівлісозахист» укладено Договір №27 поставки вугілля. На виконання умов договору позивач поставив Державному спеціалізованому лісозахисному підприємству «Львівлісозахист» 10 тонн вугілля, що підтверджується такими первинними документами: видатковою накладною №93 від 25 листопада 2014 року; довіреністю №56 від 25 листопада 2014 року, виданою ОСОБА_3 на отримання цінностей від ФОП ОСОБА_1 ; товарно-транспортною накладною №102 від 25 листопада 2014 року; актом приймання-передачі №1 (зведений) від 30 листопада 2014 року.

Суд враховує, що позивач перевірив податкову правосуб`єктність Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Львівлісозахист», що засвідчується Довідкою АА №722234 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ); випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Львівлісозахист» серія АА №550223 від 21.11.2012 року; свідоцтвом №18177497 про реєстрацію платника податку на додану вартість Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «Львівлісозахист» від 29.06.2006 року, виданим ДПІ у Шевченківському районі м. Львова.

Суд бере до уваги, що у довідці позивача вих. №1 від 08 лютого 2021 року зазначено про відвантаження Товариству з обмеженою відповідальністю «Агроконцерн» 3 762,24 тонн вугілля на загальну суму 3 293 272,20 грн за 2014 рік (в розрізі місяців).

Згідно з довідковою інформацією в листопаді 2014 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Агроконцерн» ФОП ОСОБА_1 поставив 304,36 тонн вугілля на суму 249 575,20 грн; в грудні 2014 року - 469,38 тонн на суму 479 065,40 грн.

Тому, для відвантаження ТзОВ «Агроконцерн» в листопаді 2014 року 304,36 тонн вугілля, а в грудні 2014 року - 469,38 тонни вугілля, позивач змушений був додатково закуповувати вугілля в інших постачальників.

Вище згадувалося, що за результатами поставок вугілля від ДП «Вугілля України» в кількості 201 тонна і від ПАТ «Шахта «Надія» в кількості 108 тонн, позивач отримав сумарний результат на складі в кількості 309 тонн вугілля, а реально поставив ТзОВ «Агроконцерн» в листопаді 2014 року - 304,36 тонн вугілля.

Суд встановив, що 11 липня 2012 року між Сокальським дочірнім лісогосподарським підприємством ЛГП «Галсільліс», як Продавцем, і Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 , як Покупцем, укладено Договір №17 продажу вугілля, з подальше підписаними сторонами Додатком №1 до Договору №17 від 11 липня 2012 року; Додатком №1а до Договору №17 від 11 липня 2012 року; Додатком №1б до Договору №17 від 11 липня 2012 року.

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 отримав від Сокальського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс»:

1) 201 тону вугілля згідно видаткової накладної №12/14 від 12 грудня 2014 року, що додатково підтверджується товарно-транспортною накладною №223 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №224 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №225 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №226 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №227 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №228 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №229 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №230 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №231 від 12 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №232 від 12 грудня 2014 року на 21 тону.

2) 268 тонн вугілля згідно видаткової накладної №16/14 від 16 грудня 2014 року, що додатково підтверджується товарно-транспортною накладною №239 від 16 грудня 2014 року на 22 тони; товарно-транспортною накладною №240 від 16 грудня 2014 року на 22 тони; товарно-транспортною накладною №241 від 16 грудня 2014 року на 22 тони; товарно-транспортною накладною №242 від 16 грудня 2014 року на 22 тони; товарно-транспортною накладною №243 від 16 грудня 2014 року на 22 тони; товарно-транспортною накладною №244 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №246 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №247 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №248 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №249 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №250 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн; товарно-транспортною накладною №251 від 16 грудня 2014 року на 20 тонн.

Відповідно до витягу серії АД №877125 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом економічної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (КВЕД - 46.71).

Суд погоджується з доводами позивача про те, що вищенаведеними доказами спростовуються твердження відповідача про здійснення фінансово-господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 і ТзОВ «Агро Захід Компані» без мети реальної поставки вугілля, а лише з метою мінімізації (ухилення) сплати податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача про те, що проведеним аналізом Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання ТзОВ "Агро Захід Компані" вугілля, а також про те, що ТзОВ "Агро Захід Компані" фактично займається імпортом м`ясопродуктів та їх реалізацією на території України, а тому не може продавати вугілля.

Стаття 6 Господарського кодексу України встановлює одним із загальних принципів господарювання в Україні свободу підприємницької діяльності у межах, визначених законом.

Відповідно до статті 43 ГК України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами. Перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, а також перелік видів діяльності, підприємництво в яких забороняється, встановлюються виключно законом. Здійснення підприємницької діяльності забороняється органам державної влади та органам місцевого самоврядування. Підприємницька діяльність посадових і службових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування обмежується законом у випадках, передбачених частиною другою статті 64 Конституції України.

Згідно зі статтею 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності.

Відповідач не навів жодного нормативного обґрунтування того, що торгівля вугіллям передбачає обов`язкове отримання ліцензії чи іншого дозволу на проведення такої господарської діяльності, не наведено відповідачем якихось законодавчих обмежень на даний вид господарської діяльності, так як таких не існує, тому ТзОВ "Агро Захід Компані" вправі було здійснювати поставку вугілля ФОП ОСОБА_1 у спірний період.

Суд вважає, що відсутність поставки вугілля позивачу з сторони ТзОВ «Агро Захід Компані» на користь ФОП ОСОБА_1 підпадає під визначення комерційного ризику.

Так, законодавець у статті 42 ГК України визначив підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Стаття 44 ГК України регламентує, що одним із принципів підприємницької діяльності є принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Згідно з п. 6 розділу I Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України від 22.12.2010 року №984, зареєстрованого в Мінюсті України 12 січня 2011 року за №34/18772 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п.п. 5.2. п. 5 розд. II Порядку у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі органу державної податкової служби така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт про складання такого акта відображається в акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим (службовим) особам органу державної податкової служби письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти про надання таких пояснень необхідно відобразити в акті.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд переконаний, що висновок відповідача про ризиковий характер фінансово-господарських операцій ФОП ОСОБА_1 з ТзОВ "Агро Захід Компані" без мети реальної поставки вугілля, а лише з метою мінімізації (ухилення) сплати податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 не підтверджений ні нормативно-правовими актами, тому зроблений лише на припущенні.

Щодо господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Праймвей трейдінг» суд зазначає наступне.

Суд встановив, що 16 вересня 2013 року між ТОВ «Праймвей трейдінг» (Постачальник) і ФОП ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки вугілля.

Згідно з п.п.1.1 п.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти й оплатити Вугілля (надалі - «Товар»).

На підтвердження фактів укладення і виконання умов договору від 16.09.2013р. між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Праймвей Трейдінг» у матеріалах справи знаходяться такі письмові докази:

- податкова накладна №72 від 03.01.2014; податкова накладна №73 від 06.01.2014; податкова накладна №80 від 10.01.2014; податкова накладна №94 від 13.01.2014; податкова накладна №95 від 14.01.2014; податкова накладна №583 від 16.01.2014; податкова накладна №587 від 17.01.2014; податкова накладна №590 від 20.01.2014р.; податкова накладна №591 від 21.01.2014; податкова накладна №592 від 22.01.2014р.; податкова накладна №593 від 23.01.2014; накладна №72 від 03.01.2014; накладна №73 від 06.01.2014р.; накладна №80 від 10.01.2014; накладна №94 від 13.01.2014; накладна №95 від 14.01.2014; накладна №583 від 16.01.2014; накладна №587 від 17.01.2014; накладна №590 від 20.01.2014; накладна №591 від 21.01.2014р.; накладна №592 від 22.01.2014р.; накладна №593 від 23.01.2014р.; акт прийому-передачі товару від 31.01.2014р. за договором поставки від 16.09.2013р.; акт звірки заборгованості станом на 01.02.2014.

Крім того, на підтвердження обставин транспортування вугілля, отриманого позивачем від ТзОВ «Праймвей трейдінг», на ТзОВ «Агроконцерн», суду надано такі товарно-транспортні накладні: серія ДЕМ №1 від 03.01.2014р., серія ДЕМ №2 від 06.01.2014, серія ДЕМ №3 від 10.01.2014, серія ДЕМ №4 від 13.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 16.01.2014, №7 від 17.01.2014, №8 від 20.01.2014, №9 від 21.01.2014, №10 від 22.01.2014, №11 від 23.01.2014.

Позивач долучив до матеріалів справи копії договору оренди земельної ділянки №01/5 від 01.05.2013, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Орендар) і ТОВ «Євро-Дах» (Орендодавець); договору оренди обладнання від 10.09.2009, а саме: навантажувача марки "Liebherr L544", державний номер НОМЕР_2 , укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Орендар) і ТОВ «Вікторія-Транс» (Орендодавець), разом з актом приймання-передачі від 10.09.2009; свідоцтво про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 від 15.10.2008 - навантажувача марки "Liebherr L544", державний номер НОМЕР_2 ; договору №16/12 оренди транспортного засобу з напівпричіпом від 16.12.2013, а саме: вантажного автомобіля марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_4 та напівпричіпа самоскида марки Meiller, реєстраційний номер НОМЕР_5 , укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Орендар) і ПП «Євротранс» (Орендодавець), а також акта передавання-приймання від 16.12.2013; свідоцтво про реєстрацію ТЗ (MAN) серія НОМЕР_6 від 06.09.2003 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ (напівпричіп самоскид Meiller) НОМЕР_7 від 12.12.2013.

Відповідачем долучено до матеріалів справи лист голови Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 08.10.2014 №268, отриманий на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 08.10.2014 вих.№2145/07-04; відповідь директора ДП «Дослідне господарство «Оброшине» від 07.10.2014 №77, отриману на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 06.10.2014р. №2140/07-04; відповідь регіонального відділення Фонду Державного майна України у Львівській області від 22.10.2014 №19-03-07086, що отримана на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 10.10.2014 №091/17-030; рапорт старшого оперуповноваженого ВОВЕЗ ОУ ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області Токарєва В.Є. від 09.10.2014; рапорт старшого оперуповноваженого ВОСА ПДВ ОУ ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області Семенюка Р.А. від 10.10.2014.

Щодо твердження відповідача про те, що у позивача та його контрагента - ТОВ «Праймвей трейдінг» відсутні необхідні основні засоби, складські приміщення, виробничі потужності для виконання взятих на себе, за договором поставки вугілля від 16.09.2013, зобов`язань, зокрема, не встановлені місця прийому-передачі товару, його зберігання тощо суд зазначає наступне.

Суд встановив, що позивач і надалі орендує необхідні основні засоби, транспорт та технічне обладнання у вищезгаданих контрагентів. В якості доказу подальшої оренди позивачем у приватного підприємства «Євротранс» (Орендодавець) вантажного автомобіля марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_4 , та напівпричіпа самоскид марки Meiller, реєстраційний номер НОМЕР_5 , позивач приєднав до матеріалів справи Договір оренди транспортного засобу з напівпричіпом від 16 листопада 2016 року з актом передавання-приймання від 16 листопада 2016 року, а також Договір оренди №16102019 (транспортного засобу з напівпричепом) від 16 жовтня 2019 року з актом прийому-передачі від 16 жовтня 2019 року.

У якості доказів реальної оплати послуг оренди ФОП ОСОБА_1 як Орендарем, на користь ПП «Євротранс», як Орендодавця, надано суду підписані і засвідчені печатками обох сторін: акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ПП «Євротранс» за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року; фільтровану виписку за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року АТ КБ «Приватбанк».

Стосовно доказів подальшої оренди позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікторія Транс» (Орендодавець) навантажувача марки "Liebherr L544", державний номер НОМЕР_2 , представник позивача - адвокат Дудяк Р.А. до відповіді на відзив відповідача (з врахуванням висновків постанови Верховного Суду від 27 листопада 2020 року у справі №813/3849/15 адміністративне провадження №К/9901/27484/18) та заперечень проти доводів і міркувань, викладених в додаткових поясненнях відповідача, приєднав Доповнення №1 до Договору оренди обладнання від 10 вересня 2009 року, Свідоцтво про державу реєстрацію юридичної особи серія А00 №383030 від 10.09.2004 року; свідоцтво № НОМЕР_8 про реєстрацію платника податку на додану вартість, виданого 20 вересня 2004 року Червоноградською ОДПІ.

Як доказ реальної оплати послуг оренди ФОП ОСОБА_1 як Орендарем, на користь ТОВ «Вікторія Транс», як Орендодавця, суду надано підписані і засвідчені печатками обох сторін: акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Вікторія Транс» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Вікторія Транс» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року; фільтровану виписку за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року АТ КБ «Приватбанк».

Щодо доказів подальшої оренди позивачем в Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Дах» (Орендодавець) земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,35 га для складування товару, представник позивача приєднав до матеріалів справи Договір №15/04/01 оренди земельної ділянки від 01 квітня 2015 року з актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від 01 квітня 2015 року; Договір №17/01/01 оренди земельної ділянки від 01 січня 2017 року з актом прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від 01 січня 2017 року та Додатковою угодою №1 від 01 жовтня 2019 року; Свідоцтво про державу реєстрацію юридичної особи серія А00 №536557 від 19.12.2007 року; свідоцтво №100090749 НБ №028934 про реєстрацію платника податку на додану вартість, виданого 21 січня 2008 року ДПІ у м.Червонограді.

В якості доказів реальної оплати послуг оренди ФОП ОСОБА_1 як Орендарем, на користь ТОВ «Євро-Дах», як Орендодавця, суду надано підписані і засвідчені печатками обох сторін: акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Євро-Дах» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року; акт звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «Євро-Дах» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року; фільтровану виписку за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року АТ КБ «Приватбанк».

Щодо можливості виконання умов договору поставки від 16.09.2013 року з урахуванням часу, місцезнаходження майна, обладнання та наявних трудових ресурсів, економічної доцільності укладення зазначеного договору поставки.

Суд встановив, що у підпункті 1.2 пункту 1 договору поставки від 16.09.2013 року сторони визначили конкретний перелік документів на Товар, які Постачальник повинен передати Покупцю:

- видаткова накладна;

- податкова накладна;

- акт приймання-передачі товару.

Усі вищеперераховані в договорі документи були передані від ТзОВ «Праймвей Трейдінг» (Постачальник) до ФОП ОСОБА_1 (Покупець), а їх копії наявні в матеріалах справи.

Більше того, в накладних ТзОВ «Праймвей Трейдінг» (Постачальник) чітко зазначено посаду, прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка передавала товар: «Відпустив: керівник ОСОБА_4 », отримував товар ФОП ОСОБА_1 (Покупець).

У договорі поставки від 16.09.2013 року наявні усі істотні умови: предмет, ціна, строк дії договору. Крім того, в пункті 3 договору сторони погодили умови та строки поставки товару, а також порядок приймання-передачі товару. Зокрема, в п.п. 3.1 п. 3 договору сторони передбачили передача Товару у власність Покупця здійснюється на умовах EXW за адресою, визначеною у додатковій угоді. Партія Товару відвантажується Постачальником у транспорт, який надається Покупцем. Транспортні витрати по відвантаженому Товару несе Покупець.

В додатку №1 до договору поставки від 16 вересня 2013 року сторонами погоджено: передача Товару відбувається на умовах, визначених у розділі 3 Договору, за адресою: АДРЕСА_2 .

В товарно-транспортних накладних: серія ДЕМ №1 від 03.01.2014, серія ДЕМ №2 від 06.01.2014, серія ДЕМ №3 від 10.01.2014, серія ДЕМ №4 від 13.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 16.01.2014р., №7 від 17.01.2014, №8 від 20.01.2014, №9 від 21.01.2014, №10 від 22.01.2014, №11 від 23.01.2014 також визначено пункт навантаження: Львівська область, Пустомитівський район, с. Годовиця.

З вказаних товарно-транспортних накладних вбачається, що в подальшому вугілля, отримане позивачем від ТзОВ «Праймвей трейдінг», транспортувалося на ТзОВ «Агроконцерн», з яким у ФОП ОСОБА_1 як Продавцем був підписаний 25 квітня 2012 року договір №13 продажу вугілля.

Крім того, автомобільним перевізником в наведених товарно-транспортних накладних значиться Приватне підприємство «Євротранс», з яким докази існування договірних відносин, а також оплати послуг оренди ФОП ОСОБА_1 на корись «Євротранс» встановлено судом вище. Водієм автомобіля марки МАN, реєстраційний номер НОМЕР_9 у товарно-транспортних накладних фігурує ОСОБА_5 , який був працівником позивача і перебував з останнім в трудових правовідносинах з 10.04.2012 року до 23.09.2015 року.

Даний факт підтверджується посвідченням водія ОСОБА_5 серія НОМЕР_10 від 23.02.2002 року; медичною довідкою від 22.03.2013 року; особовою карткою працівника від 10.04.2012 року; трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 10.04.2012 року, зареєстрованого в Червоноградському міському центрі зайнятості; витягом з трудової книжки ОСОБА_5 з записом №53 про роботу на посаді водія у ФОП ОСОБА_1 на підставі трудового договору від 10.04.2012 року. Водій ОСОБА_5 працював і на навантажувачі марки "Liebherr L544", державний номер НОМЕР_2 , маючи посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_11 від 01.03.1993 року.

Вугілля, отримане від ТзОВ «Праймвей трейдінг» транспортувалося на ТзОВ «Агроконцерн» за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Зоря.

Усі вищенаведені обставини встановлені постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року, залишеною в подальшому без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року і постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/2144/17.

Предметом спору у справі №813/2144/17 було оскарження ФОП ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 31 травня 2017 року № Ф- у сумі 12659 грн 79 коп, податкового повідомлення - рішення від 31 травня 2017 року № у сумі 112513 грн 20 коп та рішення про застосування штрафних санкцій від 31 травня 2017 року № у сумі 3797 грн. 94 коп Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області. В рамках справи №813/2144/17 досліджувалися взаємовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Праймвей трейдінг» і встановлено їх реальність.

Суд бере до уваги, що в постанові Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі №813/2144/17 встановлено наступне: «Щодо господарських взаємовідносин позивача з ТзОВ «Праймвей Трейдінг» () суд встановив таке.

Між позивачем та ТзОВ «Праймвей Трейдінг» укладено договір поставки від 16.09.2013р., відповідно до умов якого постачальник (ТзОВ «Праймвей Трейдінг») зобов`язується передати у власність покупця (позивача), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар (вугілля).

На підтвердження реальності господарських відносин з ТзОВ «Праймвей Трейдінг» позивач надав суду копії таких документів: договору поставки від 16.09.2013 з додатком, накладних №72 від 03.01.2014, №73 від 06.01.2014, №80 від 10.01.2014, №94 від 13.01.2014, №95 від 14.01.2014, №583 від 16.01.2014, №587 від 17.01.2014, №590 від 20.01.2014, №591 від 21.01.2014, №592 від 22.01.2014, №593 від 23.01.2014, №49 від 04.02.2014, №50 від 05.02.2014, №61 від 06.02.2014, №62 від 08.02.2014, №73 від 10.02.2014, №80 від 11.02.2014, №789 від 12.02.2014, №794 від 13.02.2014, №801 від 14.02.2014, №815 від 17.02.2014, №829 від 18.02.2о14, акти прийому-передачі товару від 31.01.2014, від 28.02.2014, акти звіряння заборгованості станом на 01.02.2014, 01.03.2014,

Суд встановив, що позивач володіє необхідними ресурсами для зберігання, транспортування та використання вугілля, придбаного у ТзОВ «Праймвей Трейдінг», що підтверджується договором оренди земельної ділянки №01/5 від 01.05.2013, договором оренди обладнання від 10.09.2009, свідоцтвами про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 15.10.2008, серія НОМЕР_6 від 06.09.2003, НОМЕР_14 від 12.12.2013, договором оренди транспортного засобу з напівпричіпом №16/12 від 16.12.2013.

Факт оплати за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями №5 від 22.01.2014, №3 від 22.01.2014, №4 від 22.01.2014, №7 від 23.01.2014, №6 від 2591 від 23.01.2014, №8 від 23.01.2014р., №19 від 21.02.2014, №20 від 21.02.2014, №18 від 21.02.2014, №21 від 21.02.2014.

На підтвердження транспортування вугілля, придбаного у ТзОВ «Праймвей Трейдінг», позивач надав суду копії товарно-транспортних накладних ДЕМ №1 від 03.01.2014, ДЕМ №2 від 06.01.2014, ДЕМ №3 від 10.01.2014, ДЕМ №4 від 13.01.2014, №5 від 14.01.2014, №6 від 16.01.2014, №7 від 17.01.2014, №8 від 20.01.2014, №9 від 21.01.2014, №10 від 22.01.2014, №11 від 23.01.2014, №13 від 04.02.2014, №14

від 05.02.2014, №15 від 06.02.2014, №16 від 08.02.2014, №17 від 10.02.2014, №18 від 11.02.2014, №19 від 12.02.2014, №20 від 13.02.2014, №21 від 14.02.2014, №22 від 17.02.2014, №23 від 18.02.2014 та журнал реєстрації довіреностей за 2014.

Транспортування вугілля, як зазначено у товарно-транспортних накладних, здійснювалося водієм ОСОБА_5 , який працював у позивача за трудовим договором з 10.04.2012 по 23.09.2015, що підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_10 від 23.02.2002, медичною довідкою від 22.03.2013, особовою карткою працівника від 10.02.2012, трудовим договором від 10.04.2012, витягом з трудової книжки працівника.

Суд встановив, що вугілля, придбане у ТзОВ «Праймвей Трейдінг», позивач в подальшому використав у своїй господарській діяльності, а саме: продав ТзОВ «Агроконцерн», що підтверджується копіями таких документів: договору №13 від 25.04.2012 з додатком, акта приймання-передачі №2 від 28.02.2014, листа-запиту від 10.02.2015 №6, листа-відповіді від 18.02.2015 №43, договору №22 від 17.09.2013 з додатком, видаткової накладної №35 від 17.09.2013, товарно-транспортної накладної ДЕМ №42 від 17.09.2013.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що відсутність у позивача документів, які підтверджують якість придбаного вугілля, не може вважатися єдиною підставою для висновків про неможливість підтвердження реальності господарських відносин між позивачем та ТзОВ «Праймвей Трейдінг».

Суд критично оцінює посилання відповідача на податкову інформацію ДПІ у Личаківському районі м.Львова від 23.05.2014 №190/22-04/38821765 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Праймвей Трейдінг» (код за ) щодо підтвердження господарських відносин з контрагентами за період з 01.01.2014 по 31.01.2014», зокрема, на підставі якого відповідачем зроблено висновок про нереальність господарських операцій, виходячи з такого.

Відповідно до п.73.5 ст. 73 Податкового кодексу України зустрічні звірки суб`єктів господарювання щодо платника податків проводяться з метою отримання податкової інформації. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Із вказаного актів вбачається, що провести зустрічну звірку немає можливості, так як платники податку не знаходяться за податковою адресою. Як випливає із аналізу зазначеної податкової інформації при її складанні використовувалась інформація лише з електронної системи «Податковий блок» та «Єдиний реєстр податкових накладних».

Таким чином, при складенні податкової інформації податкових органів не мав жодних первинних документів щодо здійснення фінансово - господарських відносин між позивачем та його контрагентом. При цьому, використання податковим органом при складанні податкової інформації звірки даних із внутрішніх баз даних ДФС України не може слугувати достатнім доказом відсутності реальних операцій між позивачем та його контрагентом.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч. 6 п. 86.7 ст. 86 ПК України контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 вказаного Кодексу.

Крім вказаного, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини щодо обізнаності позивача про неправомірну, на думку податкового органу, діяльності його контрагента, та доказів про пряму чи опосередковану причетність до такої діяльності з метою отримання податкової вигоди. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланок постачання товарів не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності вчиненої між конкретними контрагентами. В разі наявності у податкового органу інформації щодо порушення окремим платником податків податкового законодавства, негативні наслідки повинні застосовуватись саме до вказаної особи.

Суд також враховує постанову Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2015 у справі №813/3849/15, залишену без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.11.2016, за позовом ФОП ОСОБА_3 до ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, якою, зокрема, встановлено дійсність господарських відносин між позивачем та ТзОВ «Праймвей Трейдінг» за договором поставки від 16.09.2013.

В період здійснення господарських операцій ТзОВ «Праймвей Трейдінг» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ТзОВ «Праймвей Трейдінг» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у ТзОВ «Праймвей Трейдінг» з боку відповідача надано не було.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ТзОВ «Праймвей Трейдінг».

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідні договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки товар (роботи/послуги) передані, оплата проведена, договір виконано сторонами в повному обсязі.

Як вже встановлено судом на момент вчинення правочинів підприємство - контрагент позивача був належним чином зареєстрований як юридична особа та платник ПДВ.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що на момент укладення договору з контрагентом, позивач проявив належну обачність».

Згаданою постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі №813/2144/17 адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 31.05.2017 №. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) від 31.05.2017 №Ф-. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій від 31.05.2017 №.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі №813/2144/17 провадження №876/10125/17 постанова Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року у справі №813/2144/17 залишена без змін, а апеляційна скарга Головного управління ДФС у Львівській області - без задоволення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 лютого 2018 року у справі №813/2144/17 адміністративне провадження №К/9901/3608/17 касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області залишено без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року у справі №813/2144/17 - без змін.

Суд вважає, що встановлення реальності господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Праймвей трейдінг» у справі №813/2144/17 є преюдиційними обставинами, які не потребують додатковому доказуванню у цій справі №813/3849/15.

Частина 4 статі 78 КАС України регламентує: обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що розбіжність в сумі 54236 грн. з ТОВ «Праймвей трейдінг» виникла по причині обнулення податкового зобов`язання ТОВ «Праймвей трейдінг» ДПІ у Личаківському районі м.Львова ГУ Міндоходів у Львівській області актом перевірки від 23.05.2014 №190/22-04/38821765, яким, у свою чергу, встановлено, що «правочини, укладені ТОВ «Праймвей трейдінг» з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб».

Разом з тим, згідно з п.18 постанови Пленуму ВСУ від 6.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК:

1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Згідно з п. 73.5 ст. 73 ПК України (в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин) з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб`єкту господарювання у десятиденний термін».

Відповідач же посилається в акті перевірки на акт ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 23.05.2014 року №190/22-04/38821765 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Праймвей трейдінг», а не на довідку, яка мала би бути складена за результатами такої зустрічної звірки.

Тому, акт ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 23.05.2014 року №190/22-04/38821765 про неможливість проведення зустрічної звірки суб`єкта господарювання ТОВ «Праймвей трейдінг» не може бути належним доказом у цій справі, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

Крім того, поставки товару від ТзОВ «Праймвей трейдінг» до ФОП ОСОБА_1 відбувалися в січні 2014 року, а акт ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області №190/22-04/38821765 складений 23 травня 2014 року, тобто через чотири місяці після здійснення господарських операцій між ТзОВ «Праймвей трейдінг» та ФОП ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює покликання відповідача у відзиві на те, що по взаємовідносинах між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Праймвей трейдінг» встановлено відсутність у ФОП ОСОБА_1 належним чином оформлених документів, а саме: актів про фактичну якість і комплектність отриманої продукції, свідоцтв про якість вугілля відвантажувальних документів, документів про лабораторні показники чи посвідчення якості від виробника на кожну поставку вугілля.

Відповідач не надав суду нормативного обґрунтування необхідності представлення позивачем актів про фактичну якість і комплектність отриманої продукції, свідоцтв про якість вугілля відвантажувальних документів, документів про лабораторні показники чи посвідчення якості від виробника на кожну поставку вугілля.

Щодо посилань контролюючого органу на надання позивачем сертифікатів якості (посвідчення якості) суд зазначає, що сертифікати якості не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документом, що посвідчує якість товару, а не факт проведення господарської операції.

Суд враховує, що позивач перевірив податкову правосуб`єктність ТОВ «Праймвей трейдінг», про що свідчить свідоцтво № 200136961 про реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Праймвей трейдінг», видане 01.09.2013 року ДПІ у Личаківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТзОВ «Праймвей трейдінг» від 23.07.2013 року.

Статтею 61 Конституції України регламентовано, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відтак, несплата контрагентом-постачальником сум податку на додану вартість до бюджету за оподатковуваною операцією не є підставою для невключення таких сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту платником податку - покупцем і, відповідно, не може бути підставою для притягнення останнього до відповідальності.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Суд вважає непереконливими посилання відповідача в додаткових поясненнях на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі №813/8702/14, яка в подальшому залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року. Відповідач наполягає, що судами у справі №813/8702/14 встановлено безтоварність і нереальність господарських взаємовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Праймвей трейдінг».

Однак, судом проаналізовано, що предметом спору у справі №813/8702/14 було визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії. Суд відмовив у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 з тих підстав, що акт перевірки не впливає на права і обов`язки позивача, тому останній обрав неправильний спосіб судового захисту.

Суд вважає безпідставними покликання відповідача на лист голови Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 08.10.2014 року №268, отриманий на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 08.10.2014 року вих.№2145/07-04, відповідь директора державного підприємства «Дослідне господарство «Оброшине» від 07.10.2014 року №77, отриману на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 06.10.2014 року №2140/07-04, відповідь регіонального відділення Фонду Державного майна України у Львівській області від 22.10.2014 року №19-03-07086, отриманої на запит ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області від 10.10.2014р. №091/17-030, рапорт старшого оперуповноваженого ВОВЕЗ ОУ ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області Токарєва В.Є. від 09.10.2014 року, в якому встановлено, що останній спільно з головою Годовицько-Басівської сільської ради Хахулою О.Б. 09.10.2014 року здійснив виїзд за адресою: АДРЕСА_2 .

Вищеперераховані докази не можуть спростувати фактів поставки вугілля від ТзОВ «Праймвей трейдінг» до ФОП ОСОБА_1 , оскільки перераховані відповідачем докази не є первинними документами. Крім того, суд звертає увагу на дати складених документів, представлених відповідачем: жовтень 2014 року, водночас, спірні правовідносини між ФОП ОСОБА_1 та ТзОВ «Праймвей трейдінг» мали місце в січні 2014 року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно з пунктом 2.1 розділу 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995р. за №168/704 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Приписами статті 9 Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Такі ж норми щодо реквізитів первинного документа закріплені в пунктах 2.2, 2.4, 2.5 розділу 2 Положення.

Первинні документи, що знаходяться в матеріалах справи, і якими оформлені господарські операції між ФОП ОСОБА_1 і ТзОВ «Праймвей трейдінг», володіють усіма необхідними реквізитами, як того вимагає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Відповідач в обґрунтування незаконності позовних вимог приєднав до додаткових пояснень Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16 квітня 2015 року, ухвалу про тимчасовий доступ до речей та документів Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2015 року у справі №459/1203/15-к провадження 1-кс/459/322/2015, лист від 29.01.2015 №105/07-04 заступника начальника ОУ ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області підполковника податкової міліції В.В. Титерки, супровідний лист державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області від 26.03.2015 №763/13-13-17-03-12 «Про скерування матеріалів», лист слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Львівській області від 27.03.15 №4158/13-01-09-30-16.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, стосовно посадових осіб ТОВ «Праймвей трейдінг».

Щодо кримінального провадження №0000040 від 11.02.2014, зареєстрованим в ЄРДР за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 3 ст. 212 Кримінального кодексу України суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не проходив по даному кримінальному провадженню ні як свідок, ні як підозрюваний, ні як обвинувачений, він не давав ніяких пояснень, за участю ФОП ОСОБА_1 не проводилися жодні слідчі дії по кримінальному провадженню №0000040 від 11.02.2014 року.

В ухвалі про тимчасовий доступ до речей та документів Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2015 року у справі №459/1203/15-к провадження 1-кс/459/322/2015 фігурує кримінальне провадження №0000605 від 02.04.2015 року, зареєстроване в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.191 КК України.

Однак, і за результатами досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000605 від 02.04.2015 року, зареєстрованого в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.191 КК України, відповідачем не представлено обвинувальний вирок суду стосовно посадових осіб ТОВ «Праймвей трейдінг», який набрав законної сили.

Крім того, в листі слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Міндоходів у Львівській області від 27.03.15 №4158/13-01-09-30-16 вказано, що вивченням матеріалів перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено, що для реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінального провадження відсутні достатні приводи та підстави, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством України, в діяннях ФОП ОСОБА_1 не встановлено ознак кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 212 КК України.

Доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно контрагента позивача, який би набрав законної сили, під час розгляду справи, контролюючим органом не надано.

При цьому, суд бере до уваги правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі №822/551/18 адміністративне провадження №К/9901/61751/18; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №826/6280/13-а адміністративне провадження №К/9901/2848/18; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі №2а-9375/11/1370 адміністративне провадження №К/9901/5919/18; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 червня 2018 року у справі №808/2360/17 адміністративне провадження №К/9901/47560/18; в постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 (адміністративне провадження №К/9901/40809/18); в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 червня 2018 року у справі №809/1139/17 адміністративне провадження №К/9901/40809/18; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 березня 2020 року у справі №826/18952/14 адміністративне провадження №К/9901/28912/19; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі №806/1545/16 адміністративне провадження №К/9901/31676/18; в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі №1.380.2019.006624 адміністративне провадження №К/9901/32387/20.

Щодо поданих 18 березня 2021 року в судовому засіданні представником відповідача листа від 03.02.2021 №82/7/13-97-03-01-12 «Про надання інформації» за підписом начальника СУ ГУ ДФС у Львівській області Анжеліки Любченко; супровідного листа за підписом голови Червоноградського міського суду Львівської області М.Д. Новосада від 10 березня 2021 року №459/2158/14-к/4804/2021 провадження №1-кп/459/113/2014 з копією ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 03 липня 2014 року у справі №459/2158/14-к відносно ОСОБА_7 .

Суд встановив, що в листі від 03.02.2021 №82/7/13-97-03-01-12 «Про надання інформації» за підписом начальника СУ ГУ ДФС у Львівській області А. Любченко зазначено: «Повідомляю, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 11.02.2014, щодо службових осіб ТОВ ВП «ЗВЗ» за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 212 КК України, яке 27.03.2014 приєднано до кримінального провадження №0000011 та 28.04.2014 скеровано до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст. 212 КК України. Разом з цим, інформую, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Праймвей Трейдінг» в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження не досліджувалася, а тому надати запитувані Вами документи немає можливості».

Водночас, ухвала Червоноградського міського суду Львівської області від 03 липня 2014 року у справі №459/2158/14-к стосується господарських взаємовідносин між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 та його контрагентами - юридичними особами - ПП «Трасат», ПП «Електрокабельпостач», ТОВ «ВЗП», тобто, осіб , які не мають жодного відношення до даної справи.

Суд врахував, що у даній справі податковим органом перевірялася законність заявленого до відшкодування з бюджету на розрахунковий рахунок податку на додану вартість по декларації за грудень 2014 року, про що складено акт від 26 лютого 2015 року №108/17-2/ НОМЕР_1 , а у справі №459/2158/14-к працівниками ДПІ у м.Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_7 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, за результатами якої складено акт №510/17-2/ НОМЕР_13 від 29 листопада 2013 року, й перевірялася законність нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб.

Тобто, податковим органом перевірялися різні види податків, різних осіб і за різні перевірочні періоди, наслідком чого є неможливість використання згаданих доказів як належних в розрізі предмета цього спору.

У той же час, стаття 73 КАС України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи зі змісту наведених норм, саме на податкові органи покладається обов`язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні грошові зобов`язання.

Відповідачем конкретних доказів, на підставі яких можна дійти висновку про порушення платником податків норм податкового законодавства, суду надано не було.

Відповідно до статей 139, 143 КАС України слід стягнути з відповідача на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 314,44 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026.м.Львів, вул..Стрийська, 35 код ЄДРПОУ ВП-43968090) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Червонограді Головного управління Міндоходів у Львівській області від 13 березня 2015 року №, від 13 березня 2015 року №, від 29 травня 2015 року №.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (79026.м.Львів, вул..Стрийська, 35 код ЄДРПОУ ВП-43968090) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 314,44 (триста чотирнадцять гривень 44 коп) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано судом 08.07.2021.

Суддя Р.М. Брильовський