Справа № 362/2645/21
Суддя: Сухарева О. В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 362/2645/21
Провадження № 2-а/362/46/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2021 р. м. Васильків

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Сухарева О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Кедича Віталія Сергійовича, Управління патрульної поліції у м. Києві про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021 до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП №256231 від 14.05.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі стосовно ОСОБА_1 .

Свої позовні вимоги мотивував тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і, як наслідок, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки причина зупинки його транспортного засобу була незаконною, не підтвердженою ніякими доказами щодо порушень ПДР України з його боку. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що виконав вимоги поліцейського та пред`явив документи на транспортний засіб та посвідчення водія, але в руки не передав, тобто виконав вимоги закону. Однак, не дивлячись на виконання позивачем всіх вимог поліцейського та заперечення своєї провини, стосовно нього склали постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

31.05.2021 ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачам подати до суду відзив на позов та/або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позов, який надійшов до Васильківського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку 01.07.2021, представник відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві, заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що 14.05.2021 під час патрулювання екіпажем патрульної поліції за адресою м. Київ, вул. Академіка Глушкова, 16, було помічено транспортний засіб Рено Трафік д.н.з. НОМЕР_1 , який здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», який при появі поліцейського розпочав рух, в зв`язку з чим інспектором подано сигнал про зупинку. Після зупинки автомобіля, інспектор представився водію, повідомив підстави зупинки та висунув вимогу про пред`явлення документів, передбачених п. 2.1 ПДР України, яку водій не виконав, не дивлячись на неодноразові попередження працівників поліції. Розгляд справи проведено у присутності захисника, який прибув за викликом водія, йому оголошено права, передбачені ст. 268 КУпАП, проведено розгляд, після чого винесено постанову.

На підтвердження правомірності оскаржуваної позивачем постанови відповідач до відзиву долучив також диск з відеозаписом з нагрудної камери інспектора, копію постанови ДП18 256231 від 14.05.2021.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам у їх сукупності й співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 14.05.2021 року інспектором роти 2 батальйону 3 полку 1 УПП в м. Києві ДПП Кедичем В.С. притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст.126 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до постанови серії ДП18 №256231 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 14.05.2021 о 16 год. 44 хв. в м. Києві по проспекту Глушкова 16а, водій ОСОБА_1 керував т/з Renault Trafik д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», а також відмовився надавати документи для перевірки, чим порушив п. 2.1а ПДР України. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху (ПДР).

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємноввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.п. 1.3, 1.9 ПДР).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.п. 1.4, 1.5 ПДР).

У відповідності до ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає ст. 258 КУпАП, а також змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідні положення надають повноваження органам (посадовим особам) національної поліції здійснювати розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці вчинення правопорушення з винесенням постанови, що ґрунтується на власній оцінці обставин справи без складання протоколу, що є доказом за ст. 251 КУпАП.

Ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

Згідно положень КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у постанові про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у постанові про адміністративне правопорушення.

Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії»), у випадку, коли викладена фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її.

Уповноважена особа - інспектор поліції Кедич В.С. не повною мірою дотримався вказаних вимог закону при складанні стосовно ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно постанови ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», і його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка взагалі не містить таких кваліфікуючих ознак складу адміністративного правопорушення порушення правил зупинки. Вказані дії підпадають під кваліфікацію ч. 1 ст. 122 КУпАП, однак в оскаржуваній постанові в порушення т. 283 КУпАП відсутнє посилання на нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а матеріали справи не містять інших постанов або протоколів, що стосуються порушень правил зупинки, допущених ОСОБА_1 14.05.2021, тому у цій частині постанова підлягає скасуванню.

Разом з тим, що стосується притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відмову пред`явити у належний спосіб документів, передбачених п. 2.1а ПДР України, у тому числі посвідчення водія належної категорії, то суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем разом із відзивом у встановленому законом порядку надано суду відеозапис з нагрудної камери поліцейського інспектора, який досліджено судом.

Враховуючи застосування поліцейськими технічних засобів відеозапису, який здійснено відповідно до вимог закону і можливий для відтворення, вказаний відеозапис суд визнає належним і допустимим доказом у даній справі.

З вказаного відеозапису чітко і послідовно вбачається, що інспектор на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» проінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, на що ОСОБА_1 не погодився із причиною та висунув вимогу щодо надання йому доказів порушення ним ПДР України, що послугували причиною зупинки. На що поліцейський в подальшому пред`явив ОСОБА_1 відповідний доказ, після якого позивач почав пояснювати, що дійсно зупинився в зоні дії дорожнього знаку 3.34, але через необхідність пропуску інших машин.

Як вбачається з відеозапису, після виконання вимог, передбачених ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», інспектор відповідно до вимог закону та у межах наданих йому повноважень, запропонував водію надати документи, передбачені у п. 2.1 ПДР України.

При цьому, відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

При цьому, з відеозапису достовірно встановлено, що позивач зазначив про готовність пред`явити документи, але фактично не виконав вимогу поліцейського, оскільки на відеозапису №1 з 16 год 51 хв 30 секунд по 16 год 51 хв 32 секунди вбачається, що ОСОБА_1 достав якусь пластикову картку, протягом секунди потримав її у руках та сховав. Судом, навіть при зупинці відтворення відеозапису, не представилось можливим встановити що за документ тримав в руках протягом двох секунд ОСОБА_1 чи є це посвідчення водія чи якась інша пластикова картка. Після чого, на неодноразові попередження та вимоги поліцейського із роз`ясненням вимог закону та наслідків, ОСОБА_1 стверджує що вже пред`явив відповідні документи і відмовляється надати їх інспектору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 виконав законну вимогу поліцейського та надав документи для перевірки.

Всі послідовні та тривалі дії ОСОБА_1 , зафіксовані на відеозаписі, свідчать про усвідомлену відмову пред`явити для перевірки поліцейському документи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб.

При цьомусуд враховує правові висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 №127/19283/17 «притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи».

Інші доводи позивача щодо порушення його прав при розгляді справи інспектором поліції та невиконання вимог закону щодо роз`яснення його прав, незабезпечення виконання прав на правову допомогу, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються даними зафіксованими на відеокамеру інспектора, а також участю захисника при розгляді справи стосовно ОСОБА_1 безпосередньо на місці події (відеозапис №5).

Статтями 268, 269, 286 КАС України, передбачено особливості розгляду окремих категорій адміністративних справ.

Так, статтею 286 встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 258, 268, 283, 284, 287-289 КУпАП, Правилами дорожнього руху, ст.ст. 2, 7-9, 72-78, 241-246, 250, 286, 293 КАС України,

УХВАЛИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 2 батальйону 3 полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Кедича Віталія Сергійовича, Управління патрульної поліції у м. Києві про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

2.Скасувати постанову серії ДП №256231 від 14.05.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, в частині вказівки, що « ОСОБА_1 здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». В іншій частині постанову залишити без змін.

3.Врешті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення судового рішення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Сухарева О.В.