Справа № 524/7409/20
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 р.Справа № 524/7409/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Кривич Ж.О., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, повний текст складено 31.03.21 року по справі № 524/7409/20

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 ( далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби України ( далі - Дніпровська митниця Держмитслужби, відповідач), в якому просив:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.03.2021 адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову заступника начальника Полтавської митниці ДФС начальника відділу протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Кримського А.О. від 30.01.2019 № 0447/80600/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 481 Митного кодексу України (далі - МК України), провадження по адміністративній справі закрито.

22.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції в порядку ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) із заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі № 524/7409/20, яким стягнути з Дніпровської митниці Держмитслужби на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн.

Додатковим рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.03.2021 стягнуто з Дніпровської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 через свого представника - Міщенко Оксану Іванівну ( далі - адвокат Міщенко О.І.), ( свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 11.11.2010 № 824) подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити постанову, якою змінити оскаржуване додаткове рішення в частині стягнення з Дніпровської митниці ДФС на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 14 0000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань цього органу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення не містить мотивів і обґрунтувань з яких судом встановлено, що саме сума 2000 грн є розміром витрат на професійну правничу допомогу, який є співмірним із складністю справи. Вказав, що позивачем на адресу Дніпровської митниці ДФС засобами електронного зв`язку вчасно та в повному обсязі направлено документи на підтвердження понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу. Сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за договором № 03-11/20 про надання професійної правничої допомоги від 03,11.2020 у розмірі 14 000 грн є співмірною зі складністю справи №524/7409/20. Зазначив, що оскарження постанови митного органу про порушення митних правил передбачає великий обсяг матеріалів справи та потребує додаткового дослідження, оскільки має значну кількість правових позицій щодо судових спорів такої категорії справ, а відтак професійних знань адвоката, що обґрунтовує витрачену кількість часу у вказаній справі. Зауважив, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 524/7409/20 впливає на репутацію ОСОБА_1 . Вказав, що чинним законодавством не встановлено відповідних вимог до розрахункового документу, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом гонорару, а також форму такого документу, а тому адвокат може видавати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Посилався на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19, у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19. Наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерія реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

21.04.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду витребувано з Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської обл. справу № 524/7409/20.

19.05.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської обл. від 31.03.021 по справі №524/7409/ 2020.

02.06.2021 на адресу суду від Дніпровської митниці ДФС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду першої інстанції - без змін.

07.06.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання Дніпровської митниці ДФС про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

07.06.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

11.06.2021 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду задоволено клопотання ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами ч. 7 ст. 139 КАС України унормовано, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За наслідком системного аналізу наведених правових норм колегія суддів зазначає, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як встановлено судовим розглядом представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу при підготовці та розгляді справи № 524/7409/20 у суді першої інстанції надано такі докази: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 03/11-20 ( далі - Договір від 03.11.2020 № 03/11-20); копію звіту до договору №03/11-20 від 22.03.2021 ( далі - Звіт від 22.03.2021); копію квитанції від 22.03.2021 про сплату гонорару адвокату у розмірі 14 000 грн.

Відповідно до п.1.1 Договору від 03.11.2020 № 03/11-20 клієнт - Лисенко О.П. доручає виконавцю - Адвокатському об`єднанню «БІендЕМ Партнерз» в особі керуючого партнера Міщенко О.В. надавати професійну допомогу.

За приписами п.2.1вказаного Договору виконавець приймає на себе зобов`язання з підготовки ( складання) позовної заяви до суду про визнання протиправною та скасування постанови Полтавської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0447/80600/18 від 30.12.2019; підготовки всіх процесуальних документів, пов`язаних із розглядом справи у судів; представництва інтересів клієнта у судових засіданнях під час розгляду справи.

Згідно з п. 4.1 Договору від 22.03.2021 № 03/11-20 вартість професійної правничої допомоги, обсяг якої визначений п.2.1 даного Договору становить 14 000 грн.

За результатами наданої професійної правничої допомоги відповідно до Звіту від 22.03.2021 адвокатським об`єднанням «БІендЕМ Партнерз» в особі керуючого партнера Міщенко О.В. надано професійну правничу допомогу ( послуги) з вивчення та аналізу документів клієнта щодо можливості здійснення захисту прав та його інтересів судом та підготовки позовної заяви; підготовки ( складання) позовної заяви до суду про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №0447/80600/18 від 30.01.2019; аналізу відзиву на позовну заяву Дніпровської митниці Держмитслужби та підготовки відповіді на відзив на позовну заяву клієнта у справі №524/7409/20 до Автозаводського районного суду м. Кременчука; підготовки письмових пояснень клієнта у справі №524/7409/20 від 26.02.2021 до Автозаводського районного суду м. Кременчука; витребування та подання доказів до Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі №524/7409/20; представництва інтересів Клієнта у судових засіданнях у справі №524/7409/20 - 21.01.2021 .

Згідно даного Звіту від 22.03.2021 тверда грошова сума гонорару відповідно до погодинної оплати складає 14 000 грн.

Колегія суддів зазначає, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі №814/698/18, у постанові від 09.06.2021 у справі № 560/5358/20, які суд, з урахуванням ч.5 ст. 242 КАС України, застосовує до спірних правовідносин.

Між тим, як вбачається зі змісту наданих представником позивача документів, ним не наведено розрахунку (калькуляції) вартості правової допомоги, а лише вказано перелік правничих послуг із визначенням загальної вартості їх надання, без конкретизації відповідної процесуальної дії та часу, необхідного та витраченого на її вчинення.

Крім того, відповідно до змісту Звіту від 22.03.2021 сума гонорару становить 14 000 грн згідно погодинної оплати, між тим ні Договір від 03.11.2020 № 03/11-20, ні вказаний Звіт, складений за наслідком його виконання, не містять відомостей щодо вартості однієї години робіт адвоката Міщенко О.В. та кількості витраченого нею часу на надання зазначених послуг.

Приписами ч. 5 ст. 134 КАС України унормовано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи, що представником позивача не вказано кількості часу, витраченого нею на виконання відповідних робіт (надання послуг) та вартість погодинної ставки, не наведено розрахунку наданих послуг та виконаних робіт із конкретизацією кожної процесуальної дії, а також враховуючи ціну позову - 17 000 грн, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що співмірними із складністю справи, розумними і необхідними є витрати на правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Доводи апелянта про те, що сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за Договором від 03.11.2020 № 03-11/20 у розмірі 14 000 грн є співмірною зі складністю справи №524/7409/20 колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки вказана сума не відповідає критеріям співмірності, що визначені приписами ч.5 ст. 134 КАС України.

Твердженням апелянта про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерія реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін, колегія суддів визнає слушним, однак зауважує, що у спірних правовідносинах заявлені адвокатські витрати не відповідають вказаним критеріям з підстав, наведених вище.

Посилання на правову позиції Верховного Суду, викладену у постанові від 16.04.2020 у колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому застосовує до спірних правовідносин правові позиції Верховного Суду від 09.06.2021 у справі № 560/5358/20.

Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 31.03.2021 - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2021 року по справі № 524/7409/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 05.07.2021.