Справа № 607/10492/21
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2021 Справа №607/10492/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з Хримко У.А.

за участю

представника позивача Шкільняка Б.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі - ГУНП в Тернопільській області) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що поліцейським СРПП ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, сержантом поліції Березовецьким Ю.В., складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 046830 від 10.06.2021, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Відповідно до вищевказаної постанови, ОСОБА_1 , 10.06.2021 о 17 год. 30 хв. на а/д Ігровиця - Дубівці - Байківці 15 км. + 500 м., керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110247», держаний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху якого водій а також пасажир не користувались, не були пристебнуті ременем пасивної безпеки, чим порушив п. п. 2.3 (в) Правил дорожнього руху України (далі -ПДР України).

Вказану постанову позивач вважає безпідставною, необґрунтованою та незаконною, а суть вчиненого адміністративного правопорушення, яка викладену в постанові, такою, що не відповідає фактичним обставинам та дійсним подіям.

Також вказує, що поліцейським порушено вимоги чинного законодавства, а відтак за відсутності належних та допустимих доказів, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАБ №046830 від 10.06.2021, провадження у справі закрити, та стягнути на його користь з ГУНП в Тернопільській області 5 000, 00 грн витрат на правову допомогу.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що позов не визнає, заперечує проти нього та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, оскільки, факт скоєння позивачем правопорушення зафіксований на нагрудну камеру, запис відео файлу якого він додає до матеріалів справи, з якого чітко спостерігається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110247», державний номерний знак НОМЕР_1 , із не пристебнутим ременем безпеки, крім того позивач перевозив пасажира який також був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. п. 2.3 (в) ПДР України.

Також зазначив, що в відео матеріалах спостерігається, що при спілкуванні з працівниками поліції у позивача було виявлено ознаки, передбачені п. 3 р. 1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), а саме: різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя у вигляді почервоніння, запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. Документальні підтвердження цього знаходяться в матеріалах справи про адміністративного правопорушення передбачено ст. 130 КУпАП України, яка розглядається судом стосовно ОСОБА_1 .

Крім того, представник зазначив, що позивач відмовився проходити перевірку спецзасобом «Drager» на стан сп`яніння, а також не висловлював скарг на постанову, хоча міг це зробити відповідно до норм ст. 293 КУпАП, однак безспірно отримав копію постанови на місці події.

Щодо позовної вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП в Тернопільській області в користь позивача понесених судових витрат, зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, однак вказаний договір відсутній в матеріалах справи, тобто не може бути належним доказом, так як немає договору про надання правової допомоги, а також відсутній розрахунок вартості правової допомоги.

Також звернув увагу на не співмірність ціни позову та сплаченої суми, а також те, що в наданих позивачем матеріалах відсутній розрахунок про ряд послуг, що не дає можливості прослідкувати реальний об`єм виконаної роботи.

Відтак, вважає, що все це унеможливлює задоволення вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу.

Позивач не скористався можливістю подати відповідь на відзив.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволення.

При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні протокольною ухвалою, проведено заміну відповідача - Відділення поліції № 4 (м. Збараж) Тернопільського районного управління поліції на належного - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 10.06.2021 поліцейським СРПП ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, сержантом поліції Березовецьким Ю.В., складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 046830 від 10.06.2021, відповідно до якої 10.06.2021 о 17 год. 30 хв., ОСОБА_1 , на а/д Ігровиця - Дубівці - Байківці 15 км. + 500 м., керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110247», держаний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху якого водій а також пасажир не користувались, не були пристебнуті ременем пасивної безпеки, чим порушив п.п. 2.3 (в) ПДР України.

На підставі вищевказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510, 00 грн.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 1.9. ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки,засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 31 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію», передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку на підтвердження здійсненого позивачем правопорушення, представник відповідача надав до суду відео матеріал який здійснювався з нагрудної камери поліцейського.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «ЗАЗ 110247», держаний номерний знак НОМЕР_1 , а також пасажир, під час руху не користувались, не були пристебнуті ременем пасивної безпеки.

Частиною 1 статті 9 КУпАП, передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У силу ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що поліцейським СРПП ВП №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, сержантом поліції Березовецьким Ю.В., правомірно винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 046830 від 10.06.2021.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Натомість, позивачем не надано жодних доказів, щодо понесених витрат у заявленому до стягнення розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

Суд звертає увагу, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суди повинні належним чином мотивувати свої висновки та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому задоволенню не підлягають.

Крім цього суд відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова вулиця, 11, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 06 липня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко