Справа № 640/9807/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9807/21 Головуючий у 1 інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Сорочка Є.О.

Чаку Є.В.

За участю секретаря Ткаченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Громадської організації «Захист звичайних людей» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Захист звичайних людей» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Громадська організація «Захист звичайних людей» звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк», треті особи - Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», ОСОБА_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які полягали в залученні для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень громадянина ОСОБА_1 , Юридичної фірми SOTERIS PITTAS & CO LLC, Юридичної фірми George Z Georgiou and Partners та наданні вказаним особам повноважень з представництва інтересів AT "Родовід Банк", в тому числі, в судах;

- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ненаданню повної інформації на запит ГО "Захист звичайних людей" № 21 від 15.03.2021 року та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит.

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Родовід Банк" Караченцева Артема Юрійовича по ненаданню інформації на запит ГО "Захист звичайних людей" № 33 від 17.03.2021 року та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - Громадська організація «Захист звичайних людей» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Так, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пунктів 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним владних управлінських функцій, при цьому, ці функції суб`єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) встановлюють правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до статей 3, 4 Закону № 4452-VI, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, установлених цим Законом. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, зокрема, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема, щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і такі, що не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі, шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Водночас, у розумінні Закону № 4452-VI, неплатоспроможний банк - банк, щодо якого Національний банк України прийняв рішення про віднесення до категорії неплатоспроможних у порядку, передбаченому Законом України "Про банки і банківську діяльність". Ліквідацією банку є процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до законодавства (пункти 6 і 8 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI).

За змістом частин 1, 3, 5 статті 34 Закону № 4452-VI, Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, а виконавча дирекція Фонду у цей же строк призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно приписів статті 36 Закону № 4452-VI, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, установлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 37 Закону № 4452-VI, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством

З урахуванням наведеного вбачається, що з моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, колегія суддів зазначає, що в приватноправових відносинах, якими є здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 4 КАС України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 826/5140/17.

Таким чином, колегія суддів вважає, що під час залучення для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень громадянина ОСОБА_1 , Юридичної фірми SOTERIS PITTAS & CO LLC, Юридичної фірми George Z Georgiou and Partners та наданні вказаним особам повноважень з представництва інтересів AT "Родовід Банк", в тому числі, в судах, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснював функцій суб`єкта владних повноважень.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на віднесення спору в цій частині до юрисдикції адміністративного суду є необгрунтованими. При цьому, доводи апелянта про те, що у позивача відсутній спір з банком не спростовують вищевказаних висновків суду.

Щодо посилання апелянта на постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі №820/11591/15 та від 18 квітня 2018 року у справі №813/921/16 колегія суддів зазначає, що дані судові рішення прийнято Великою Палатою Верховного Суду за інших обставин справи та правовідносин. Зокрема, у вказаних постановах надавалася правова оцінка юрисдикції спорів щодо внесення позивачів до переліку вкладників за договорами банківського вкладу, тобто, правовідносинам між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, що складалися без участі банку-боржника.

Зазначені відмінності у фактичних обставинах справи виключають можливість врахування висновків Великої Палати Верховного Суду у справах №820/11591/15 та №813/921/16.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які полягали в залученні для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень громадянина ОСОБА_1 , Юридичної фірми SOTERIS PITTAS & CO LLC, Юридичної фірми George Z Georgiou and Partners та наданні вказаним особам повноважень з представництва інтересів AT "Родовід Банк", в тому числі, в судах.

З приводу відмови у відкритті провадження щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ненаданню повної інформації на запит Громадської організації "Захист звичайних людей" № 21 від 15.03.2021 року та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит, визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Родовід Банк" Караченцева Артема Юрійовича по ненаданню інформації на запит Громадської організації "Захист звичайних людей" № 33 від 17.03.2021 року та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит, колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції виходив з того, що вищевказані позовні вимоги є похідними, а відтак, повинні розглядатися разом за правилами господарського судочинства.

Частиною 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Положеннями статті 1 вищевказаного Закону передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Як вбачається з позовної заяви, Громадська організація «Захист звичайних людей» в порядку, визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації», звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Родовід Банк» Караченцева Артема Юрійовича з запитами № 21 від 15.03.2021 року, № 33 від 17.03.2021 року про надання інформації щодо осіб, залучених Фондом безпосередньо або уповноваженою особою Фонду до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації AT «Родовід Банк» на підставі відповідних цивільно-правових договорів інших осіб.

При цьому, позивачем зазначено, що від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 31.03.2021 року надійшла відповідь вих. № 37-142/21(3) від 22.03.2021 року, яка містила відповіді лише на 5-7 питання, що не можна вважати повною та належною відповіддю на запит позивача.

Так, процедуру доступу до публічної інформації у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, процедуру надання публічної інформації, процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб Фонду щодо надання або відмови у наданні інформації за запитом на публічну інформацію визначено Інструкцією про порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Фонді гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженою Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.07.2015 року № 131, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 вересня 2015 р. за № 1093/27538.

Колегія суддів зазначає, що в даних правовідносинах відповідачі є розпорядником відповідної інформації, оскільки, згідно ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд (і його Уповноважена особа відповідно) є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 826/1315/18.

Отже, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ненаданню повної інформації на запит Громадської організації "Захист звичайних людей" № 21 від 15.03.2021 року та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит, визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Родовід Банк" Караченцева Артема Юрійовича по ненаданню інформації на запит Громадської організації "Захист звичайних людей" № 33 від 17.03.2021 року та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, розгляд даної справи в частині вищезазначених позовних вимог віднесений до компетенції адміністративного суду, а тому, помилковим є висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у вказаній частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»).

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню в частині, а справу в цій частині слід передати на розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Захист звичайних людей» задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року в частині відмови у відкритті провадження щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по ненаданню повної інформації на запит Громадської організації "Захист звичайних людей" № 21 від 15.03.2021 року та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит, визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "Родовід Банк" Караченцева Артема Юрійовича по ненаданню інформації на запит Громадської організації "Захист звичайних людей" № 33 від 17.03.2021 року та зобов`язання Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати інформацію на вказаний запит - скасувати, а справу в цій частині передати на розгляд до суду першої інстанції.

В решті ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст постанови виготовлено 06.07.2021 р.