Справа № 620/5058/21
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року Чернігів Справа № 620/5058/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лобан Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (учасників) справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, що полягала у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за періоди: з 01.01.2002 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 у відповідності до частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 01.01.2002 по 31.12.2004 з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: від окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій усіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, за напруженість, за почесне звання «Заслужений», додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 01.01.2002 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включено та на суму незаконно недоплачених сум заробітної плати компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівської області протиправно нараховувало та виплачувало позивачу надбавку за вислугу років до заробітної плати у період з з 01.01.2002 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011, виходячи з розміру посадового окладу та доплати за кваліфікаційний клас, оскільки за приписами частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів», чинного на момент виникнення спірних правовідносин, суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи. У зв`язку з недоплатою надбавки за вислугу років відповідач невірно виплатив позивачу заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань за вказаний період, оскільки не врахував при їх виплаті недораховану йому надбавку за вислугу років, адже розмір вказаних виплат залежить від середньомісячного заробітку.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області подало відзив на позов, в якому просило відмовити позивачу у задоволенні позову, та зазначило, що розміри посадових окладів, премій встановлювалися Кабінетом Міністрів України, а розміри надбавок за кваліфікаційні класи суддів та інших надбавок у різні періоди визначалися Указами Президента України та (або) постановами Кабінету Міністрів України. Стверджує, що у спірний період часу діяли норми, що передбачали нарахування та виплату надбавки з посадового окладу.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 працював суддею Новозаводського районного суду м. Чернігова з 16 травня 1988 року по 13 січня 1993 року та з 14 січня 1993 року по 27 січня 1999 року - перебував на посаді заступника голови суду, а з 28 січня 1999 року по 15 вересня 2016 року перебував на посаді голови суду.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 № 1514-VIII позивач звільнений з посади судді Новозаводського районного суду м. Чернігова у зв`язку з виходом у відставку, за наказом заступника голови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.09.2016 № 78-ос відрахований зі штату суду.

Позивачу були присвоєні кваліфікаційні класи: 26.02.1990 4 кваліфікаційний клас судді, 15.03.1995 - 3 кваліфікаційний клас судді, 24.03.2000 - 2 кваліфікаційний клас судді.

Згідно відповіді Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівської області від 13.05.2021 № 03-31/927/21- вих. на заяву позивача, щомісячна доплата за вислугу років нараховувалась йому та виплачувалась в період:

з 01.01.2002 по 31.07.2004 в розмірі 30% від нарахованого посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та надбавки за інтенсивність праці;

з 01.08.2004 по 30.04.2004 в розмірі 40 % від нарахованого посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та надбавки за інтенсивність праці;

з 01.01.2005 по 31.12.2005 в розмірі 40% від нарахованого посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та надбавок: за інтенсивність праці; за напруженість;

з 01.01.2007 по 31.12.2007 в розмірі 40% від нарахованого посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та надбавки за почесне звання «Заслужений»;

з 01.01.2008 по 31.12.2011 в розмірі 40% від нарахованого посадового окладу та доплати за кваліфікаційний клас, що підтверджуються копіями розрахункових листів за вказаний період.

Згідно розрахункових листів щомісячна доплата за вислугу років позивачу нараховувалась та виплачувалась в період: з 01.01.2002 по 30.04.2005 від нарахованого посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та надбавки за інтенсивність праці; з 01.05.2005 по 31.12.2005 від нарахованого посадового окладу, доплат за кваліфікаційний клас та надбавок: за інтенсивність праці; за напруженість; з 01.01.2007 по 31.12.2007 в розмірі 40% від нарахованого посадового окладу, доплати за кваліфікаційний клас та надбавки за почесне звання «Заслужений»; з 01.01.2008 по 31.12.2011 в розмірі 40% від нарахованого посадового окладу та доплати за кваліфікаційний клас.

12.05.2021 позивач звернувся до Територіального управління ДСА України в Чернігівській області із заявою про перерахунок та виплату за вищезазначені періоди надбавки за вислугу років у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: від окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій усіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, за напруженість, за почесне звання «Заслужений», додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та виплатити мені у сумі незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років компенсацію, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Проте, листом від 12.05.2021 Територіальне управління ДСА України в Чернігівській області відмовило позивачу в перерахунку та виплаті надбавки за вислугу років.

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 за № 2862-XII, який втратив чинність 01.01.2012, заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Згідно частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: при стажі роботи понад 3 роки - 10 відсотків, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

Статтею 113 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» установлено, що у 2006 році суддям виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах, передбачених частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційні класи.

З 01.01.2007 вказана вище надбавка мала нараховуватися відповідно до частини 4 статті 44 Закону України «Про статус суддів».

Положеннями підпункту «б» підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у абзаці другому частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» слова «загальної суми щомісячного заробітку» замінити словами «посадового окладу».

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2008 № 19, якою затверджено зміни, що вносяться до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», зазначену постанову було доповнено пунктом 2-2 такого змісту: «Суддям щомісяця виплачується надбавка за вислугу років у відсотках від посадового окладу з урахуванням надбавки за кваліфікаційний клас в таких розмірах: при стажі роботи понад три роки - 10 відсотків, понад п`ять років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 положення підпункту «б» підпункту 2 пункту 61 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 01.01.2006 по 31.12.2006 (під час дії статті 113 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік») та з 01.01.2008 до 22.05.2008 (з дати набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до винесення Конституційним Судом України рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008) надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, а у спірних періодах з 01.01.2002 по 31.12.2004 з 01.01.2005 по 31.12.2005, 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 надбавка за вислугу років суддям мала виплачуватися у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас.

Відсутність законодавчо закріпленого визначення поняття «загальна сума щомісячного заробітку» не може бути підставою для не врахування при визначенні суми надбавки за вислугу років інших виплат та надбавок, зокрема, щомісячних премій, премій до свят та інших надбавок, оскільки стаття 44 Закону України «Про статус суддів», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, визначала, що заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Дана норма ставить у залежність суму заробітної плати за період відпустки від виплат, які нараховуються особі за 12 календарних місяців роботи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (втратила чинність 01.01.2012) затверджено схеми посадових окладів керівників та суддів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів згідно з додатками 1 - 6, а також розміри надбавок до посадових окладів суддів за кваліфікаційні класи згідно з додатком 7.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» посадовим особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови: у разі надання відпустки виплачується додатковий посадовий оклад відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України «Про статус суддів», а також надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх середньомісячної заробітної плати.

Враховуючи викладене, вказані вище виплати заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань взаємозалежні від заробітної плати судді.

Суд звертає увагу, що у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Таким чином, заробітна плата за час відпустки, допомога по тимчасовій непрацездатності та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань підлягають перерахунку, оскільки вони входять до складових заробітної плати суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Також, у рішенні Конституційного Суду України в від 15.10.2013 № 9-рп/2013 у справі № 1-19/2013 суд дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Згідно статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 вищевказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата.

Пунктом 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, передбачено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суд звертає увагу, що використане у статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 816/301/16.

У вказаному вище рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 за №9-рп/2013у справі № 1-18/2013 Суд дійшов висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Також, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

При цьому, зі змісту ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 за №2050-ІІІ випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Статті 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 за №2050-ІІІ встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття «доходи» для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого 21.02.2001 постановою Кабінету Міністрів України за №159, відтворюють положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 за №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У п. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», затвердженого 21.02.2001 постановою Кабінету Міністрів України за № 159, зазначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суд звертає увагу, що використане у ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 за № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст.1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 за №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині нарахування та виплати на суму недоплаченої надбавки за вислугу років та недоплачених сум заробітної плати за час відпустки, допомоги по тимчасовій непрацездатності та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за період роботи з 01.01.2002 по 31.12.2004 з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 включно компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Аналогічне застосування норм права здійснено Верховним Судом у постанові від 18.12.2018 у справі №816/301/16 (адміністративне провадження №К/9901/1677/18, К/9901/1678/18).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, що полягала у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років за періоди: з 01.01.2002 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 у відповідності до частини четвертої статті 44 Закону України «Про статус суддів» у відсотках від загальної суми щомісячного заробітку.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 01.01.2002 по 31.12.2004 з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 надбавку за вислугу років у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 44 Закону України «Про статус суддів», з урахуванням загальної суми щомісячного заробітку, а саме: від окладу, доплати за кваліфікаційний клас, премій усіх видів, надбавки за виконання особливо важливої роботи, за напруженість, за почесне звання «Заслужений», додаткового посадового окладу до щорічної відпустки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, інших нарахувань, індексації доходу, та на суму незаконно недоплаченої надбавки за вислугу років компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (з урахуванням різниці виплаченої суми) за періоди: з 01.01.2002 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 31.12.2005, з 01.01.2007 по 31.12.2007 та з 22.05.2008 по 31.12.2011 заробітну плату за час відпустки, допомогу по тимчасовій непрацездатності та матеріальні допомоги на вирішення соціально-побутових питань з врахуванням донарахованої надбавки за вислугу років за вказані періоди включено та на суму незаконно недоплачених сум заробітної плати компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

Відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (вул. Кирпоноса, буд. 16, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 26295412).

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2021 року.

Суддя Д.В. Лобан