Справа № 296/5440/19
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2021-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №296/5440/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді - Кузнєцова Д.В.,

при секретарі с/з - Поліщук О.В., Карпішиній С.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Кравченка М.М., Іваненка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомир у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Яроша М.В., Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №013842 від 20.05.2019 року, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. За змістом оскаржуваної постанови, 20.05.2019 року позивач, керуючи транспортним засобом BMW Х-5, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський рухався зі швидкістю 102 км/год в населеному пункті Осиково, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», де рух транспортним засобам дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху на 52 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. ОСОБА_1 вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що вона винесена з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, що призвело до порушення прав позивача, передбачених ст. 268 КУпАП. Зокрема, розгляд справи відбувся без надання можливості позивачу надавати заперечення, пояснення, висловити доводи, надати докази невинуватості з приводу обставин події та правопорушення, до якого він притягується. За словами позивача, при розгляді справи на місці інспектором не було надано доказів вчинення ним правопорушення, останнім лише було повідомлено, що під час патрулювання використовувався прилад TruCam, яким було виявлено дане правопорушення. Позивачу було відмовлено в проханні не лише пред`явити документи, що підтверджують відповідність даного приладу для можливості використання як вимірюваного засобу (сертифікат, проходження повірки тощо), а навіть не було надано для огляду дані докази, на яких ґрунтувались доводи відповідача при розгляді справи на місці (фото-, відеофіксування). Позивач зазначає, що не зважаючи на заяви про сумнівність доводів відповідача щодо вчиненого правопорушення та відсутність доказів, інспектором було прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності та швидкоруч складено оскаржувану постанову, яка є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Галасюка Р.А. від 05.06.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від 15.10.2019 року прийнято адміністративну справу до свого розгляду.

Ухвалою суду від 08.05.2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП в особі інспектора роти №2 Яроша М.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення передано на розгляд до Богунського районного суду м. Житомира.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 05.06.2020 року адміністративний позов прийнято до свого провадження, розгляд якого вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 21.07.2020 року за клопотанням позивача розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від інспектора роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП Яроша М.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вимог відзиву зазначено, що під час несення служби на автодорозі М-21 Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський 20.05.2019 року за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000771) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу BMW Х-5, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 102 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 52 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після цього було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Відповідач вказує у відзиві, що інспектор роз`яснив водію його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, однак жодних клопотань не заявляв. На думку відповідача, доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Водночас, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийнятті і складенні спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування. В якості доказу перевищення швидкості є відповідні фото та відеозапис з приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000771), на якому зафіксовано швидкість транспортного засобу позивача на відстані 323,1 м, тобто в межах допустимих граничних показників, визначених для приладу TruCam LTI 20/20. Вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню. До відзиву був долучений диск із відеозаписом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях. Суду пояснив, що населений пункт Осиково фактично закінчується раніше ніж розміщено відповідний дорожній знак та при закінченні населеного пункту всі починають набирати швидкість, так як виїжджають на пагорб, а тому і він був змушений додати газу, однак з якою швидкістю виїжджав на пагорб не звернув увагу. Додав, що правомірно почав набирати швидкість по закінченню населеного пункту. На запитання суду уточнив, що фактично пагорб знаходиться в межах населеного пункту. За словами позивача, інспектор під час розгляду справи не надав жодних доказів порушення ним ПДР, зокрема не пред`являвся відеозапис із TruCam. В подальшому отримав постанову від інспектора та вирішив її оскаржити.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що фактично єдиною підставою, на яку посилається у позові ОСОБА_1 як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, було порушення прав позивача, зокрема, ст. 268 КУпАП. За словами представника, позивач є адвокатом, обізнаний із нормами чинного законодавства і міг відстояти свої права. Інспектор Ярош М.В. під час патрулювання знаходився в межах населеного пункту як і транспортний засіб, на якому рухався позивач, в момент фіксації порушення останнім ПДР.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.05.2019 року інспектором 2 роти батальйону УПП в Житомирській області Ярошем М.В. винесено постанову серії ДП18 №013842 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Як вбачається зі змісту постанови серії ДП18 №013842, 20.05.2019 року о 12 год. 52 хв. на автодорозі Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW Х-5, н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 102 км/год. в населеному пункті Осиково, позначеному дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», де рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год, перевищив дозволену швидкість руху на 52 км/год., чим порушив п. 12.4. ПДР.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП (в редакції, яка діяла на день винесення постанови) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу положень статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження факту вчинення правопорушення відповідачем до суду першої інстанції надано диск з відеозаписом та фото, відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС000771, а також документи щодо сертифікації та технічного стану зазначеного приладу.

З дослідженого відеозапису та фото зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, швидкість, з якою він рухався, максимально допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні фотознімки, здійснені сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 №ТС000771, на яких зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 102 км/год.

Також судом при розгляді цієї справи враховано наявний в матеріалах справи відеозапис, на якому зафіксовано, що позивач в порушення п. 12.4, керуючи транспортним засобом BMW Х-5, н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 102 км/год., що в свою чергу підтверджує вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Наданий відеозапис надає можливість ідентифікувати автотранспортний засіб, з нього чітко вбачається марка автомобіля, державний номерний знак автомобіля позивача, а наявний у справі фотознімок з приладу TruCAM фіксує швидкість руху автомобіля позивача 102 км/ год., а також географічні координати місця вчинення правопорушення.

Суд враховує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача, не більше одного року.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/13719, виданого ДП «Укрметртестстандарт» та чинного до 21 грудня 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 №ТС000771 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

За змістом згаданого вище свідоцтва, похибка приладу при вимірюванні швидкості в автоматичному режимі становить ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam криптографічного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Таким чином, суд вважає доведеним належними та достатніми доказами факт порушення позивачем вимог пункту п. 12.4 ПДР.

Суд критично оцінює надані позивачем та додані ним до додаткових пояснень від 14.06.2021 року роздруківки із інтернет-ресурсу «Google maps», оскільки дані географічні координати вказують виключно на місце розташування лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam в момент фіксації порушення ПДР, про що зазначає безпосередньо і сам позивач у додаткових пояснень. У свою чергу даний доказ не свідчить про те, що позивач в момент фіксації його транспортного засобу лазерним вимірювачем TruCam рухався зі швидкістю 102 км/год. поза межами населеного пункту після знаку 5.46 "Кінець населеного пункту".

Стосовно аргументу позивача про недопустимість як доказів відеозапису та фотозображень, розміщених на компакт-диску, суд вважає за можливе врахувати висновок, наданий колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 10.09.2020 у справі № 751/6069/19. У зазначеній постанові суд касаційної інстанції наголосив, що у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення. Таким чином інформація в електронній (цифровій) формі, що міститься на компакт-диску, доданого до відзиву відповідачем, фактично є оригіналом електронного доказу.

З огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та складанні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, нормами КУпАП, у зв`язку з чим у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Сама по собі незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, про що безпосередньо гр. ОСОБА_1 зазначив в оскаржуваній постанові, не є безумовною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Інші доводи позовної заяви наведеного вище висновку суду не спростовують та на кінцевий результат розгляду справи судом не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 122, 222, 245, 251, 268, 279, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 72-77, 99, 242-246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач-1: Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП Ярош М.В., адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Відповідач-2: Управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП, адреса: м. Житомир, вул. Покровська, 96.

Суддя