Справа № 440/3980/21
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3980/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про:

- визнання протиправними дій Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо відмови у наданні будівельного паспорту для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання надати будівельний паспорт для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано на протиправність відмови відповідача у наданні будівельного паспорту для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , оскільки земельна ділянка площею 0,0950 га з кадастровим номером :13:001:0159 та з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить позивачу на праві приватної власності.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

28 травня 2021 року управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області до суду подано відзив на позовну заяву у якому відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову посилаючись на те, що згідно з генеральним планом м. Кременчука, планом зонування території міста із змінами та доповненнями, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в санітарно-захисній зоні від залізниці, де не дозволяється будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Сторони явку уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням 22 сесії IV скликання Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 11 серпня 2005 року затверджено гр. ОСОБА_2 технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (присадибна ділянка); площу 950 кв.м. земельної ділянки, переданої безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

19 січня 2006 року гр. ОСОБА_2 отримано державний акт серія ЯА №906034 на право власності на земельну ділянку площею 0,0950га, розташованої по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №09.

15.07.2020 року між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0950 га, кадастровий номер :13:001:0159, цільове призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) місце розташування: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. та зареєстровано в реєстрі за №1126.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо суб`єкта нерухомого майна №104 від 15.07.2020 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,095 га, кадастровим номером :13:001:0159 та з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 .

15.03.2021 ОСОБА_1 подано до управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області заяву щодо надання будівельного паспорту забудови земельної ділянки, що не заперечується відповідачем.

Листом від 25.03.2021 №28.01-11/0599/33 управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області повідомлено ОСОБА_1 про повернення доданих до заяви документів у зв`язку невідповідністю намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам та у зв`язку з невідповідністю намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні. При розгляді наданих документів була виявлена невідповідність намірів забудови земельної ділянки державним будівельним нормам, стандартам і правилам (п.10.1.6 ДБН 5.2.2-12:2019) та невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні: відповідно до Генерального плану міста Кременчука, затвердженого міською радою 25.12.2007 (зі змінами від 29.04.2014 та від 01.04.2016), плану зонування території м. Кременчука Полтавської області, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 30.09.2014 та змінами від 07.09.2017, земельна ділянка знаходиться в санітарно - захисній зоні від залізниці, де не дозволяється розміщення індивідуальних житлових будинків з господарськими спорудами.

Не погодившись із поверненням поданих до управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області документів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів.

За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Частиною третьою та четвертою вказаної статті Закону встановлено, що надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 103 від 05 липня 2011 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011 року за № 902/19640, затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Згідно з пунктом 1.2. Порядку № 103 будівельний паспорт забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт) визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель, споруд, гаражів, елементів інженерного захисту, благоустрою та озеленення на земельній ділянці.

Розроблення будівельного паспорта здійснюється в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні (пункт 1.4 Порядку №103).

Відповідно до пункт 2.1. Порядку видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг. Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять: заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію; ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо); проект будівництва (за наявності); засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Згідно із пунктом 2.3. Порядку уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пунктом 2.4. Порядку встановлено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Законом України від 16.11.1992 № 2780-XII «Про основи містобудування» (далі - Закон №2780-ХІІ) визначені основні вимоги до містобудівної діяльності. Зокрема, при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил.

Згідно із частиною другою статті 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вимоги містобудівної документації є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами містобудування.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

План зонування території (зонінг) - це містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

За змістом статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

До того ж в силу приписів частини першої статті 21 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій підлягають громадським слуханням.

Відповідач повноважний відмовити особі у наданні будівельного паспорту у разі встановлення невідповідності його намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Як випливає із листа Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №28.01-11/0599/33 від 25.03.2021, відповідно до Генерального плану міста Кременчука, затвердженого міською радою 25 грудня 2007 року (зі змінами від 29 квітня 2014 року та додатковими змінами від 01 квітня 2016 року), плану зонування території м. Кременчука Полтавської області, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради від 30 вересня 2014 року та змінами від 07 вересня 2017 року, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в санітарно-захисній зоні від залізниці, де не дозволяється будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Таким чином, підставою для повернення документів поданих позивачем для отримання будівельного паспорта стала невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

При цьому судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням 22 сесії IV скликання Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області від 11 серпня 2005 року затверджено гр. ОСОБА_2 технічну документацію із складання державного акту на право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 (присадибна ділянка); площу 950 кв.м. земельної ділянки, переданої безоплатно у власність гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

19 січня 2006 року гр. ОСОБА_2 отримано державний акт серія ЯА №906034 на право власності на земельну ділянку площею 0,0950га, розташованої по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

15.07.2020 року між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0950 га, кадастровий номер :13:001:0159, цільове призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) місце розташування: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Ципко Т.А. та зареєстровано в реєстрі за №1126.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо суб`єкта нерухомого майна №104 від 15.07.2020 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,095 га, кадастровим номером :13:001:0159 та з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_1 .

Про наявність обмежень у використанні земельної ділянки з кадастровим номером :13:001:0159 позивач був обізнаний при придбанні цієї земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.2020.

Так, у договорі купівлі-продажу земельної ділянки від 15.07.2020 вказано, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-020, сформованого 08.07.2020 ОСОБА_3 , державним кадастровим реєстратором Відділу у м. Кременчуці міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, земельна ділянка, яка є предметом цього договору, має обмеження у використанні щодо охоронної зони навколо (вздовж) об`єкта енергетичної системи; площа земельної ділянки (її частини), на яку поширюється дія обмеження: 0,0021 гектарів; строк дії обмеження: безстроково.

Відповідно до частини першої статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частиною третьою статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із частиною четвертою статті 373 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Положеннями статті 375 Цивільного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій.

Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

Суд зауважує, що діючим земельним законодавством не передбачено можливості визначення (встановлення та/або зміни) функціонального призначення земельних ділянок Генеральним планом міста чи планом зонування території міста.

Таким чином, враховуючи, що цільове призначення земельної ділянки площею 950 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки - :13:001:0159, визначено для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), суд приходить до висновку, що Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, не надаючи позивачу будівельний паспорт, діяло всупереч вимогам закону.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов належить задовольнити у повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Факт сплати позивачем судового збору у розмірі 1816,00 грн. підтверджується квитанціями №ПН2217574, №ПН2217577 від 14.04.2021.

Оскільки сплачена згідно квитанції №ПН2217577 від 14.04.2021 до спеціального фонду Державного бюджету України сума судового збору (908,00 грн) не підлягала сплаті за подання позовної заяви, то відповідно така сума судового збору не підлягає розподілу при ухваленні судового рішення та відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача та може бути повернута особі, яка її сплатила, з Державного бюджету України на підставі відповідної ухвали суду, прийнятої за результатами розгляду заяви про повернення надмірно (помилково) сплаченої суми судового збору.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Також, у позовній заяві міститься вимога про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системно проаналізувавши наведені вище норми КАС України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано до матеріалів справи: витяг з угоди на представництво інтересів у цивільній справі від 12.04.2021, укладеної позивачем з адвокатом Биковим В.Г., акт прийняття-передачі наданих послуг від 16.04.2021, квитанцію №003/21 від 16.04.2021 на суму 4000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

У справі /West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно з актом прийняття-передачі наданих послуг від 16.04.2021 до розрахунку суми гонорару за надання адвокатських послуг включено надано наступні послуги: 1) ознайомлення із обставинами справи, консультування - 1000,00 грн; 2) складання позову - 3000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що ознайомлення з обставинами справи, консультування фактично відноситься до дій щодо складання адміністративного позову та, враховуючи незначну складність даної справи, вартість надання зазначених вище послуг складає 1000 грн.

Крім того, суд враховує, що написання позовної заяви не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи, не потребувало тривалого часу та надмірних зусиль адвоката.

Також, згідно змісту позовної заяви у якості виконаної послуги зазначено - участь у судовому засіданні, витрачений час: 2 год., сума: 2 000 грн. При тому, що розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оскільки представник не приймав участі в судовому засіданні, це дає підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 2 000 грн.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на часткове задоволення позову, беручи до уваги розмір витрат на оплату адвоката та його співмірність зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на їх виконання (надання), обсягом наданих адвокатом послуг, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 1000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, що полягають у відмові надати ОСОБА_1 , будівельний паспорт для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради надати ОСОБА_1 будівельний паспорт для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн (одна тисяча гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва