Справа № 640/5678/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5678/21 Головуючий у 1 інстанції: Шулежко В.П.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Кобаля М.І.

Коротких А.Ю.

За участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної академії наук України, третя особа - Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національної академії наук України (далі - НАН України), третя особа - Інститут фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Президії Національної академії наук України від 23.10.2020 № 189 «Про оголошення конкурсу на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників імені B.C. Лашкарьова Національної академії наук України»;

- зобов`язати Національну академію наук України (ідентифікаційний код в ) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України за результатами проведеного конкурсу на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України від 25.09.2020.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що надані Президії Національної академії наук України заперечення загальних зборів Відділення фізики і астрономії Національної академії наук України стосовно призначення кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора Інституту не є вмотивованими, що свідчить про відсутність у суб`єкта призначення (Президії Національної академії наук України) можливості вибору щодо застосування передбачених законодавцем варіантів визначення результатів проведення конкурсу на вказану вакантну посаду, що в свою чергу дає підстави констатувати про неналежність та протиправність прийняття Президією постанови від 23.10.2020 р. №189 «Про оголошення конкурсу на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України».

24 червня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від третьої особи - Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Також, 29 червня 2021 року до суду апеляційної інстанції від відповідача - Національної академії наук України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до Статуту та Методичних рекомендацій щодо особливостей обрання керівника державної наукової установи, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 р. № 998 «Деякі питання обрання та призначення керівника державної наукової установи» 21.01.2020 р. Національної академії наук України оголосила конкурс на заміщення посад директорів наукових установ Національної академії наук України, в тому числі, Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України.

Протоколом засідання колективу структурного науково-дослідного відділу № 11 «Фізики і технології напівпровідникових структур та сенсорних систем» Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України від 16.03.2020 року ухвалено рішення підтримати висунення кандидатури члена-кореспондента Національної академії наук України ОСОБА_1 на конкурс на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України.

ОСОБА_1 подано заяву до Президії Національної академії наук України, якою надав згоду балотуватись на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України та додатково повідомив, що до нього не застосовувалися обмеження, встановлені ч. 3 ст. 9 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Разом із заявою ОСОБА_1 надано наступні документи: анкета наукового працівника HAH України, автобіографія, копії РНОКПП та паспорту, копія трудової книжки, копії дипломів про вищу освіту, присудження наукових ступенів та атестатів про присвоєння вчених звань, список наукових праць, відзив про наукову та науково-організаційну діяльність доктора фізико-математичних наук, професора, члена-кореспондента Національної академії наук України ОСОБА_1 , довідки про проходження попереднього (періодичного) психіатричного огляду, про наявність або відсутність судимості, інформаційна довідка з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення від 11.03.2020 р. та згода на збір та обробку персональних даних від 16.03.2020 р.

За результатами проведених виборів 08 жовтня 2020 року проведено засідання Загальних зборів Відділення фізики і астрономії HAH України, на якому прийнято рішення (Постанова №2) рекомендувати Президії Національної академії наук України оголосити новий конкурс на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України.

Постановою Президії Національної академії наук України від 23 жовтня 2020 року № 189 оголошено конкурс на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України.

Не погоджуючись із постановою про оголошення конкурсу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні та фінансові засади функціонування і розвитку у сфері наукової і науково-технічної діяльності визначає Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 року № 848-VIII (далі - Закон № 848-VIII).

Частиною 1 статті 17 вищевказаного Закону № 848-VIII визначено, що Національна академія наук України є вищою науковою самоврядною організацією України. Національна академія наук України заснована на державній власності і є державною організацією, створеною як неприбуткова державна бюджетна установа.

Положеннями частини 5 статті 17 Закону № 848-VIII передбачено, що Національна академія наук України і центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері наукової та науково-технічної діяльності, інші центральні органи виконавчої влади можуть утворювати наукові установи подвійного підпорядкування, а наукові установи Національної академії наук України разом з вищими навчальними закладами - спільні наукові підрозділи.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 17 Закону № 848-VIII, самоврядність Національної академії наук України полягає у:

1) самостійному визначенні тематики фундаментальних і прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, форм організації та проведення фундаментальних і прикладних наукових досліджень і науково-технічних (експериментальних) розробок, формуванні своєї структури, вирішенні науково-організаційних, господарських, кадрових питань, здійсненні міжнародних наукових зв`язків у частині, що не суперечить цьому Закону;

2) виборності та колегіальності органів управління, здійсненні загальними зборами Національної академії наук України функцій найвищого органу управління.

Відповідно до статті 8 Закону № 848-VIII, державними науковими установами є наукові установи, засновані на державній власності.

Згідно частин 2-3 статті 9 Закону № 848-VIII, керівник державної наукової установи обирається шляхом таємного голосування на зборах колективу наукових працівників цієї установи на строк до п`яти років у межах строку, визначеного статутом (положенням) державної наукової установи, з правом бути переобраним і призначається на посаду власником (власниками) наукової установи або уповноваженим ним (ними) органом, або засновником у порядку, передбаченому цим Законом і статутом (положенням) державної наукової установи.

Кандидат на посаду керівника державної наукової установи має вільно володіти державною мовою, мати науковий ступінь доктора наук або доктора філософії і стаж роботи на посадах наукових працівників та (або) науково-педагогічних працівників не менш як 10 років. Власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган може (можуть) установити додаткові кваліфікаційні та інші вимоги до кандидата на посаду керівника державної наукової установи, що випливають із специфіки діяльності цієї установи.

Одна і та сама особа не може бути керівником відповідної державної наукової установи більш як два строки.

Частиною 4 статті 9 Закону №848-VIII передбачено, що претенденти на посаду керівника державної наукової установи розглядаються на зборах колективу наукових працівників цієї установи. Кожен член зборів колективу наукових працівників може голосувати лише за одну кандидатуру або не підтримувати жодної з кандидатур.

Власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган призначає (призначають) на посаду керівника державної наукової установи, яка повністю або частково фінансується за рахунок коштів державного бюджету, кандидатуру, яка набрала більш як дві третини голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи.

Вибори вважаються такими, що відбулися, якщо на зборах колективу наукових працівників були присутні не менш як дві третини фактичної чисельності штатних наукових працівників цієї державної наукової установи.

Якщо кандидат на посаду керівника державної наукової установи набрав більше 50 відсотків, але менше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи, власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган може (можуть) призначити його на посаду або, за наявності вмотивованих заперечень, оголосити новий конкурс, призначивши виконувача обов`язків керівника державної наукової установи на строк не більш як шість місяців.

Виходячи з аналізу положень статті 9 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», претенденти на посаду керівника державної наукової установи розглядаються саме на зборах колективу наукових працівників цієї установи. Кожен член зборів колективу наукових працівників може голосувати лише за одну кандидатуру або не підтримувати жодної з кандидатур.

Так, особливості призначення та звільнення керівників наукових установ, що входять до складу Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, визначаються статутами відповідних академій наук.

Відповідно до підпункту 3.12.4 пункту 3.12 Статуту Національної академії наук України (далі - Статут НАН України), Загальні збори відповідного відділення HAH України розглядають рішення зборів колективу наукових працівників наукової установи HAH України про обрання керівника цієї установи і рекомендують Президії HAH України, зокрема: призначити на посаду керівника наукової установи HAH України кандидатуру, яка набрала більше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї наукової установи; призначити на посаду керівника наукової установи HAH України кандидатуру, яка набрала більше 50 відсотків, але менше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї наукової установи, або за наявності вмотивованих заперечень оголосити новий конкурс, призначивши виконувача обов`язків керівника цієї наукової установи на строк не більше шести місяців. Рішення про рекомендацію приймається простою більшістю голосів учасників сесії загальних зборів відділення, які мають право ухвального голосу.

Підпунктом 3.12.6 пункту 3.12 Статуту НАН України встановлено, що Президія HAH України за рекомендацією загальних зборів відповідного відділення HAH України:

- призначає на посаду керівника наукової установи HAH України;

-за наявності вмотивованих заперечень оголошує новий конкурс, призначивши виконувача обов`язків керівника наукової установи HAH України на строк не більше шести місяців.

Аналогічні положення закріплені і в статуті Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України.

У разі якщо кандидат на посаду керівника державної наукової установи набрав більше 50 відсотків, але менше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи, положеннями статті 9 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що лише право власника або уповноваженого ним органу на призначення на посаду відповідного кандидата, а не його обов`язок.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 вересня 2020 року проведено засідання виборчої комісії з обрання директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України. У конкурсі брали участь два кандидати на посаду: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Протоколу засідання виборчої комісії з обрання директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова від 25 вересня 2020 року, станом на 24 вересня 2020 року фактична чисельність штатних наукових працівників Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова складала 434 особи. Перед початком зборів зареєстровано було 363 особи, з яких дві третини голосів виборців складає - 242 особи (Т. 1 а.с. 92-93).

Так, вищевказаним Протоколом засідання виборчої комісії від 25 вересня 2020 року підтверджується, що за результатами таємного голосування ОСОБА_2 отримав 136 голоси, ОСОБА_1 - 217 голосів, тобто, за ОСОБА_1 проголосували понад 50 відсотків виборців, але жоден з кандидатів не набрав більше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова під час виборів директора цієї установи 25.09.2020 року.

Колегія суддів наголошує на тому, що у випадку набрання кандидатом понад 50 відсотків виборців, водночас, двох третин голосів наукових працівників, як Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", так і Статутом Національної академії наук України передбачено право власника або уповноваженого ним органу за наявності вмотивованих заперечень оголосити новий конкурс.

Із Витягу з протоколу №1 Загальних зборів Відділення фізики і астрономії (ВФА) HAH України від 08 жовтня 2020 року вбачається, що, заслухавши результати виборів директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова, на виконання положень Статуту Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України, Відділенням фізики і астрономії (ВФА) HAH України проведено детальне обговорення щодо рекомендації чи нерекомендації члена-кореспондента НАН України ОСОБА_1 на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України (Т. 1 а.с.167-169).

На загальних зборах Відділення фізики і астрономії (ВФА) HAH України більша частина учасників виступили проти рекомендації ОСОБА_1 на посаду директора Інституту.

Зокрема, були критичні виступи стосовно наукової компетенції кандидата ОСОБА_3 та його науково-організаційної діяльності в період перебування на посаді заступника директора Інституту. Також, відмічено, що перебування ОСОБА_1 на посаді директора може негативно позначитись на роботі установи.

Крім того, було зазначено, що подані вказаним кандидатом документи до заяви про намір взяти участь у конкурсі неналежно оформлені, зокрема, відзив про наукову та науково-організаційну діяльність доктора фізико-математичних наук, професора, члена - кореспондента HAH України ОСОБА_1 мав підписати не учений секретар установи, а керівник установи, або особа, яка тимчасово виконує обов`язки керівника. Заява ОСОБА_1 на згоду балотуватися на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України не містить дати її підписання. Крім того, ОСОБА_1 , як кандидатом на посаду, не подано декларацію до Національного агентства з питань запобігання корупції.

Також, із Витягу з протоколу №1 Загальних зборів Відділення фізики і астрономії (ВФА) HAH України від 08 жовтня 2020 року вбачається, що за підсумками обговорення на Загальних зборах було вирішено провести таємне голосування для вирішення питання щодо рекомендації чи нерекомендації члена-кореспондента НАН України ОСОБА_1 на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України, для чого було створено лічильну комісію у складі 3 осіб.

Так, за підсумками таємного голосування учасників сесії загальних зборів Відділення фізики і астрономії HAH України, які мають право голосу, вбачається, що за рекомендацію ОСОБА_1 на посаду директора Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова HAH України проголосували - 10, проти - 23, недійсних бюлетенів - 3.

Постановою №2 Загальних зборів Відділення фізики і астрономії (ВФА) HAH України від 08 жовтня 2020 року вирішено рекомендувати Президії HAH України оголосити новий конкурс на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України (Т. 1 а.с. 91).

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що вищевказаною постановою від 08 жовтня 2020 року №2 лише оформлено результати Загальних зборів Відділення фізики і астрономії (ВФА) HAH України , водночас, вмотивовані заперечення щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора Інституту фізики напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова HAH України було висловлено саме під час проведення Загальних зборів, про що свідчить Витяг з протоколу №1 даних Загальних зборів.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про те, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що Президією НАН України не надано оцінки доводам заперечення Загальних зборів Відділення фізики і астрономії НАН України стосовно призначення кандидатури ОСОБА_1 на посаду директора Інституту, колегія суддів вважає необгрунтованими.

ОСОБА_6 в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що трактування судом першої інстанції змісту положень статті 9 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" як довільне право, а не обов`язок власника (власників) або уповноваженого ним (ними) органу призначити кандидата на посаду або, за наявності вмотивованих заперечень, оголошувати новий конкурс, незалежно від результатів проведеного голосування чи дійсної вмотивованості відповідних заперечень не може визнаватися за належним, так як вказана концепція нівелює саму суть, передбаченої законодавцем, процедури виборчого процесу обрання керівника такої установи, що в свою чергу знецінює основні гарантовані вказаним Законом №848-VIII та іншими нормативними актами права та інтереси осіб, чиє волевиявлення спонукало їх до зайняття статусу кандидата та на таку посаду та участі у зазначеній конкурсній процедурі.

Водночас, колегія суддів підкреслює, що, відповідно до п. 4 ст. 9 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», якщо кандидат на посаду керівника державної наукової установи у другому турі набрав більше 50 відсотків, але менше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників цієї державної наукової установи, власник (власники) або уповноважений ним (ними) орган має (мають) право призначити його на посаду або, за наявності вмотивованих заперечень, оголосити новий конкурс, призначивши виконувача обов`язків керівника державної наукової установи на строк не більш як шість місяців.

З вищенаведеного вбачається лише право на призначення кандидата на відповідну посаду, а не обов`язок такого призначення.

Апелянт, також, наголошує, що Закон №848-VIII не містить вказівки конкретної форми, в якій Президія НАН України має висловити власну позицію щодо прийняття чи відхилення доводів заперечення стосовно призначення відповідної кандидатури на посаду, правомірною вимогою кандидата на посаду є отримання рішення такого змісту і форми, щоб він та будь-який сторонній спостерігач міг упевнитись у тому, що суб`єкт прийняття рішення вдався до розумних і необхідних заходів для розгляду вказаних рекомендацій.

Натомість, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що факт ухвалення постанови від 23 жовтня 2020 року № 189 «Про оголошення конкурсу на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України» є результатом такої оцінки з врахуванням того, що жоден з кандидатів не набрав більше двох третин голосів наукових працівників, присутніх на зборах колективу наукових працівників під час виборів 25.09.2020 року.

Твердження апелянта, що неподання ОСОБА_1 декларації до Національного агентства з питань запобігання корупції, відповідно до вимог п. 3 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", взагалі не може братися до уваги, оскільки, вказані обставини підлягали дослідженню Відділенням фізики і астрономії НАН України на етапі подання позивачем документів для участі у конкурс та прийнято рішення про відповідність поданих документів вимогам та умовам конкурсу та включення ОСОБА_1 до переліку претендентів на вакантну посаду, колегією суддів оцінюється критично, з огляду на наступне.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, необхідність подавати декларацію кандидата на посаду до Національного агентства з питань запобігання корупції передбачено частиною 3 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», а саме, особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», мають подати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції (НАЗК) декларацію кандидата на відповідну посаду. Декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади (участь у конкурсі), якщо інше не передбачено законодавством, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.

У зв`язку з наведеним, на переконання колегії суддів, Президією HAH України правомірно враховано наявність вмотивованих заперечень загальних зборів Відділення фізики і астрономії HAH України проти призначення ОСОБА_1 директором Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова , викладеного у постанові цих Загальних зборів від 08 жовтня 2020 року № 2, яку ухвалено за підсумками таємного голосування учасників загальних зборів Відділення фізики і астрономії HAH України, які мають право ухвального голосу, зокрема, за рекомендацію ОСОБА_1 на посаду директора Інституту проголосували - 10, проти - 23, недійсних бюлетенів - 3.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що повноваження відповідача стосовно призначення на посаду керівника наукової установи HAH України є дискреційними та виключною компетенцією Президії HAH України.

Так, із пункту 3.12.4 Статуту HAH України та ч. 2 ст. 9 Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» вбачається, що HAH України наділена дискреційними повноваженнями щодо призначення керівників наукових установ HAH України за результатами виборів.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа №825/602/17).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що повноваження щодо призначення керівників наукових установ HAH України за результатами виборів є дискреційними повноваженнями Національної академії наук України.

Отже, твердження апелянта про відсутність у суб`єкта призначення (Президії НАН України) можливості вибору щодо застосування передбачених законодавцем варіантів визначення результатів проведення конкурсу на вказану вакантну посаду, що дає підстави констатувати про неналежність та протиправність прийняття Президією постанови від 23.10.2020 р. №189 «Про оголошення конкурсу на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників імені В.Є. Лашкарьова Національної академії наук України» є необґрунтованими.

При цьому, колегія суддів враховує, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до порядку та з дотриманням процедури виборів керівника наукової установи HAH України, закріплених в чинних нормативно-правових актах, як постанови Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 р. № 998 «Про затвердження Методичних рекомендації щодо особливостей обрання керівника державної наукової установ», Статуту Національної академії наук України, ухвалений постановою загальних зборів HAH України від 14.04.2016 р. № 2, постанови Президії HAH України від 14.09.2016 р. № 180 «Про затвердження Основних принципів організації та діяльності наукової установи Національної академії наук України», постанови Президії HAH України від 14.09.2016 року № 181 «Про положення про відділення Національної академії наук України», розпорядження Президії HAH України від 23.01.2017 року №45 «Про затвердження рекомендацій щодо організації та проведення виборів керівників наукових установ HAH України».

Щодо посилання апелянта на те, що 03 лютого 2021 року на офіційному сайті Національної академії наук України було розміщено повторне повідомлення про оголошення конкурсу на заміщення посади директора, в якому було визначено нові умови конкурсу, відповідно до яких було передбачено, що кандидатами на посаду директора Інституту не можуть бути особи, які балотувалися на цю посаду на конкурсі у вересні 2020 року, чим, на переконання апелянта, його фактично позбавлено права участі у вище згаданому конкурсі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, оскаржуваною постановою Президії Національної академії наук України від 23 жовтня 2020 року № 189 «Про оголошення конкурсу на заміщення посади директора Інституту фізики напівпровідників імені B.C. Лашкарьова Національної академії наук України» не було закріплено умов конкурсу на заміщення посади директора, а тому, судом апеляційної інстанції не надається оцінка вищевказаному повідомленню про оголошення конкурсу, оскільки, наступне затвердження відповідачем умов конкурсу не є предметом розгляду у даній справі.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Кобаль М.І.

Коротких А.Ю.

Повний текст постанови виготовлено 06.07.2021 р.