Справа № 766/6252/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 766/6252/21
Головуючий в 1 інстанції: Войцеховська Я.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції України, в якому просив скасувати постанову серії ЕАН №4026259 від 05.04.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначалось, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки викладені в ній обставини не підтверджені відповідними доказами. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався, пояснення його дружини не приймалися до уваги, його визнано винним без надання можливості реалізувати своє право на захист. Докази керування ним транспортним засобом відсутні. Таким чином його протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24.05.2021 року, ухваленим у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Херсоні, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що вимоги інспектора про пред`явлення документів на право керування є безпідставним, оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем правил дорожнього руху. Отже, апелянт посилається на відсутність відомостей про фіксацію правопорушення на будь-який інший технічний засіб в тому числі відеореєстратор з автомобіля та його технічні характеристики, а тому відеозапис з реєстратора не є допустимим доказом, оскільки в оскаржуваній постанові в порушення вимог ст.. 283 КУпАП відсутні відомості про нього. Крім того, доказом правопорушення не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови. Таким чином, апелянт вважає, що за відсутності доказів керування автомобільним транспортом, позивача протиправно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відзив на апеляційну скаргу на момент розгляду справи до суду не надійшов, враховуючи скорочені строки розгляду справи встановлені ст..286 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справи за наявними матеріалами справи.

Згідно ч. 5 ст.286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.04.2021 року відносно позивача було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої останній, керував транспортним засобом «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування за рішенням суду № 113359 від 04.09.2019 року, чим порушив п.2.1.а ПДР.

На позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідач зазначає, що підставою для зупинки було те, що в темну пору доби на автомобілі позивача не освітлювався задній державний номерний знак, а в ході перевірки документів було встановлено, що позивач позбавлений права керування транспортним засобом. На підтвердження вчинення правопорушення до відзиву додано оптичний диск «DVD-R» з відеофайлами фіксації правопорушення.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН № 4026259 від 05.04.2021 року, винесеної інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 05.04.2021р. о 23-39 год. керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування за рішенням суду № 113359 від 04.09.2019р., чим порушив п.2.1.а ПДР.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тому судом не прийнято до уваги твердження позивача щодо відсутності протоколу про адміністративне правопорушення. Також, факт порушення позивачем вимог п.2.9.ПДР щодо відсутності освітлення державного номерного знаку в темну пору доби та керування позивачем автомобілем підтверджується відеозаписами наданими відповідачем. Отже, судійшов висновку, що оскаржувана постанова була винесена з урахування всіх вимог передбачених ст. 283 КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24.05.2021 року відповідає, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил .

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у пп. "а", "б" п.2.1. ПДР України зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно із п.2.4 "а" ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 4 ст. 126 КУпАП регламентовано, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи факт порушення позивачем вимог п.2.9.ПДР щодо відсутності освітлення державного номерного знаку в темну пору доби та керування позивачем автомобілем марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 05.04.2021р. підтверджується відеозаписами навяним в матеріалах справи.

Дослідивши наявний відеозапис судова колегія встановила, що автомобіль патрульної поліції розминувся з автомобілем позивача, виконав розворот та після переслідування зупинився біля транспортного засобу «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 з водійського сидіння якого вийшов позивач.

Підставою зупинки послуговала відсутність освітлення заднього номерного знаку автомобіля, що і було повідомлено позивачу.

Разом з тим судова колегія звертає увагу, що з відеозапису вставнолено, що позивач розмову з патрульними почав з питання: чи не їхав він якось не так.

При цьому, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на питання інспектора патрульної поліції Придатко В.О. ідентифікував себе, назвався як водій та повідомив свої анкетні дані.

Таким чином вищезазначені обставини спростовують доводи апелянта про те, що за кермом був не він, також зазначені обставини спростовуються фактом того, що автомобіль був вилучений на машині евакуатор, що свідчить про те, що іншого водія з правом керування вилученим транспортним засобом на місці події не було.

Колегія суддів не приймає доводів апелянта про відсутність підстав у відповідача для перевірки документів, оскільки інспектори патрульної поліції встановивши факт вчинення позивачем порушення вимог п.2.9 ПДР України, що повністю відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи, відповідач подав сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст.35 Закону України «Про національну поліцію», отже були наявні підстави для перевірки документів позивача, передбачені п.2.1 ПДР.

Таким чином, доводи позивача, що він був зупинений безпідставно без достатніх на то підстав та доказів вчинення правопорушення, спростовано відповідачем належними і допустимими доказами.

Разом з тим судом встановлено, що позивач декілька разів був позбавлений права керування транспортними засобоми, а саме строком на 1 рік постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 04.12.2015 року у справі №667/8753/15-п, строком на 1 рік постановою Херсонського міського суду від 28.11.2018 року у справі №766/17380/18, строком на 3 роки постановою Херсонського міського суду від 04.09.2019 року у справі №766/15752/19.

Згідно наявної копії постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2019р. справа № 766/15752/19 ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, яка в апеляційному порядку оскаржена не була, тому на момент зупинки транспортного засобу яким керував позивач, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобоми.

Також, суд з відеозапису встановив, що позивача було зупинено за порушення Правил дорожнього руху, інспектором повідомлено про початок розгляду справи, роз`яснено права, в тому числі право користуватися правовою допомогою, тому доводи апелянта про те, що йому не надали права скористатися правовою допомогою та не опитали свідка його цивільну дружину, є безпідставними, оскільки спростовують відеозаписом, на якому позивач таких клопотань на заяви інспектора Патрульної поліції не заявляв.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, встановлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем не надано до суду жодного доказу на спростування вчиненого правопорушення.

Дослідивши наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери інспектора судом встановлено, що інспектор діяв у відповідності до КУпАП, позивачу було роз`яснено його права.

Таким чином, судова колегія вважає, що факт вчинення позивачем правопорушення доведено. Доводи позовної заяви та апеляційної скарги спростовано судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наданих пояснень апелянта в апеляційній скарзі та письмових пояснень відповідача наявних в матеріалах справи та наявного відеозапису, судова колегія вважає, що доводи апелянта в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки позивач намагається уникнути відповідальності, при цьому належних доказів на підтвердження обґрунтованості свого позову в ході розгляду справи надано не було.

Таким чином, висновки суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваної постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності є правомірними та обгрунтованими.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець