Справа № 420/8487/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8487/20
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП) про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №1050 від 05 серпня 2020 року в частині призначення старшого лейтенанта поліції Ілліча Максима Сергійовича інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП, поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі в Одеській області з 05 серпня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та відмовити в задоволенні позову повністю.

З огляду на неприбуття у судове засідання 07 липня 2021 року сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, колегія суддів у відповідності до ст.311 КАС України вирішила розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 28 липня 2020 року начальником Київського ВП в місті Одесі ГУНП Барбою В., за погодженням заступника начальника управління - начальника кримінальної поліції Ганжи О., на ім`я начальника ГУНП Беха О. подано доповідну записку за №3629.

З вказаної доповідної записки вбачається, що переведеним аналізом низької ефективності діяльності Ренійського ВП Ізмаїльського ВП з протидії вчиненню та розкриттю правопорушень, забезпечення дорожньої безпеки і публічного порядку, виконання запланованого навантаження, встановлені ряд причин, які негативно впливають на результати роботи.

Так, протягом поточного року на території Ренійського ВП Ізмаїльського ВП зареєстровано понад 246 кримінальних правопорушень, з яких третина - це тяжкі та особливо тяжкі злочини. На території регіону скоєно, 68 крадіжки, 1 незаконне заволодіння транспортним засобом, 3 шахрайства, 8 злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, 2 хуліганство, грабіж 1.

Також зазначено, що географічне розташування Ренійського району, прозорість державного кордону, сприяє збільшенню міграції, що значно впливає на майнову злочинність в регіоні та ускладнює криміногенну ситуацію в області. Необхідно враховувати національний склад населення вказаного регіону, де мешкає значна кількість осіб молдавської, болгарської, російської, гагаузької та ромської національностей, з числа яких традиційно складаються етнічні злочинні угрупування, які спеціалізуються на кримінальних діяннях, пов`язаних з вчиненням пограбувань, розбійних нападів та незаконним обігом наркотиків. Також, в Ренійському району зростає рівень безробіття населення, що відображується на зростанні скоєння кримінальних правопорушень.

Протидія цим явищам потребує здійснення заходів щодо виявлення та затримання транспортних засобів, що розшукуються, організації, у випадках передбачених законом, їх доставлення до відділів, відділень поліції чи/або на спеціальні майданчики та стоянки для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів; доставлення затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення. Це неповний перелік завдань, які покладені на працівників реагування патрульної поліції.

Однак, при цьому недостатній досвід роботи працівників секторів реагування патрульної поліції та широкий спектр завдань, які покладені на працівників секторів вказаного підрозділу, не дозволяють більш ефективно виконувати роботу.

На даний час в підрозділі вакантні 2 посади (штатна чисельність інспекторів сектору реагування патрульної поліції підрозділу 6 осіб), що для даного підрозділу вагомо і суттєво впливає на якість та ефективність роботи.

Також, з урахуванням перебування працівників на чергуванні, у відпустках, лікарняних, відрядженнях тощо, для виконання завдань на службі залишається лише половина особового складу, що сприяє суттєвому збільшенню навантаження на кожного.

Перелічені фактори негативно впливають на результати оперативно-службової діяльності та позбавляють можливості у разі отримання інформації про вчинення кримінальних, адміністративних правопорушень або інші події, невідкладно вжити заходи щодо негайного припинення порушення та встановлення на місці події обставин вчинення правопорушення, особи, яка його вчинила та її затримання у порядку, визначеному законодавством.

З урахуванням викладеного виникає необхідність посилити вказаний підрозділ працівниками, які мають стаж роботи понад 5 років для зменшення некомплекту.

Враховуючи вищезазначене, з метою посилення секторів реагування патрульної поліції Ренійського ВП Ізмаїльського ВП, виходячи з інтересів служби відповідно до ст.65 Закону України «Про Національну поліцію», було запропоновано призначити на рівнозначну посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Ренійського ВП Ізмаїльського ВП оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ..

На реалізацію викладених у вказаній доповідній записці, 05 серпня 2020 року за №1050 о/с ГУНП прийнято наказ, яким, відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0040752) призначено інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП, установивши посадовий оклад 2400 гривень, звільнивши з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського відділу поліції в місті Одесі цього ГУНП, встановивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40%.

Винесення вказаного наказу і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції вважав необхідним застосовувати до даних правовідносин норми КЗпП України, які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості, та прийшов до висновку, що позивач був неправомірно переведений до іншої місцевості без його згоди.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог та їх обґрунтувань, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» (далі Закон), відповідно до ст.3 якого у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.1 Закону національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами (ст.3 Закону).

Відповідно до ст.13 Закону систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

У складі поліції функціонують:

1) кримінальна поліція;

2) патрульна поліція;

3) органи досудового розслідування;

4) поліція охорони;

5) спеціальна поліція;

6) поліція особливого призначення.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частин 1-5 ст.59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Так, положеннями п.2 ч.1 ст.65 Закону встановлено, що переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону.

З матеріалі справи вбачається, що наказом від 05 серпня 2020 року №1050о/с позивача призначено до Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, до вказаного призначення позивач проходив службу на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції в місті Одесі ГУНП, що територіально знаходиться в м.Одесі.

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що переміщення позивача до Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП, розташованого в м.Рені з м.Одеси є саме переведенням особи до іншої місцевості.

Слід зазначити, що Закон не врегульовує випадки переведення працівника поліції до іншої місцевості, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне застосовувати норми КЗпП України, як норми загального характеру.

Так, положеннями статті 32 КЗпП України регламентовано питання переведення працівника на іншу роботу та зміна істотних умов праці.

Частиною 1 вказаної статті передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу (ст.33 Тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором) та в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів вважає, що призначення (що в даному випадку може вважатись тотожним «переміщенню») позивача до Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м.Рені, з відділу кримінальної поліції, який розташований в місті Одесі, може відбуватись виключно за згодою ОСОБА_1 ..

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, а сторонами підтверджено, що вказаної згоди на переведення до Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП позивач не давав, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та належність до скасування спірного наказу.

Вказані висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 жовтня 2019 року, справа №420/5192/18.

Так, по вказаній справі оскаржувався наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №1381 о/с від 17 вересня 2018 року в частині призначення позивача - капітана поліції старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Арцизького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, зі звільненням з посади старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі з 10 вересня 2018 року.

Розглядаючи вказану справу, касаційний суд зазначив (п.44-46, 50), що як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу у Шевченківському відділенні поліції Приморського відділу поліції в місті Одесі Головного управління Національної поліції в Одеській області, що знаходиться за адресою: Одеська область, м.Одеса, Приморський район, вул.Канатна, 101-В.

Судом апеляційної інстанції (по вищевказаній справі) було встановлено, що позивача перевели на таку ж саму роботу на тому самому підприємстві, але в іншій місцевості, без його згоди.

Колегія суддів Верховного Суду погодилася з висновком суду апеляційної інстанції, що переведення особи з відділу, який розташований у місті Одеса, до відділу, який розташований в Одеській області, є переведенням особи до іншої місцевості.

За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважав можливим до цих правовідносин застосувати норми КЗпП України, які врегульовують переведення працівника на роботу до іншої місцевості, та вважав правильним висновок суду апеляційної інстанції що позивач був неправомірно переведений до іншої місцевості без його згоди.

Отже, приймаючи до уваги все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу ГУНП №1050 від 05 серпня 2020 року в частині призначення старшого лейтенанта поліції Ілліча М.С. інспектором сектору реагування патрульної поліції №1 Ренійського відділення поліції Ізмаїльського відділу поліції ГУНП, поновлення позивача на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Київського ВП в м.Одесі в Одеській області з 05 серпня 2020 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.