Справа № 520/13032/19
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 липня 2021 року

м. Київ

справа № 520/13032/19

адміністративне провадження № К/9901/22693/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року

у справі №520/13032/19 за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині невиплати індексації грошового забезпечення та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби, а саме - за 2014, 2015, 2017 рр.;

- зобов`язати Луганський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення, за період проходження військової служби з 2014 по 2015 рік та з 2017 по 2018 рік включно та середній заробіток за весь час затримки виплат даної грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку по день фактичного розрахунку;

- стягнути з Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України на користь позивача моральну шкоду за невиплачені грошові суми при звільненні, в сумі 10 000 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Луганського прикордонного загону в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року, а також ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за період з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року.

Зобов`язано Луганський прикордонний загін виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року.

Зобов`язано Луганський прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення, за період проходження військової служби з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року. В решті позову - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у справі № 520/13032/19 - скасовано, прийнято постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року виправлено описку в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у справі № 520/13032/19, зазначено: в абзаці 6 мотивувальної частини постанови «Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав» замість «Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з наступних підстав»; в абзаці 15 мотивувальної частини постанови «Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав» замість «Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав»; в абзаці 40 мотивувальної частини постанови «Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року в частині задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення, за період проходження військової служби з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року, прийняти в цій частині постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , а іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, залишити без змін» замість «Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі»; в резолютивній частині постанови «Апеляційну скаргу Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 520/13032/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в частині невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення, за період проходження військової служби з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року та зобов`язання Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 невиплачену грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення, за період проходження військової служби з вересня 2014 року по травень 2015 року та з серпня 2017 року по грудень 2017 року. Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 р. по справі № 520/13032/19 залишити без змін.» замість «Апеляційну скаргу Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України задовольнити. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2020 року по справі № 520/13032/19 скасувати. Прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ».

Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі №520/13032/19 - скасовано.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції від 27 квітня 2020 року, адвокатом Кузьміною Тетяною Григорівною в інтересах позивача подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 червня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю повноважень на підписання та подання касаційної скарги.

17 червня 2021 року представником позивача повторно подано касаційну скаргу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі №520/13032/19 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Пунктом 2 ч. 5 статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до ч. 1 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Крім того, згідно з ч. 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що предметом позову у даній справі є визнання протиправною бездіяльність відповідача в частині невиплати індексації грошового забезпечення та невиплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та невиплачену грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку за період проходження військової служби, середній заробіток за весь час затримки виплат даної грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку по день фактичного розрахунку, а також стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Разом з тим, скаржником у касаційній скарзі не наведено підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягало перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки мотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судом апеляційної інстанції доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Кузьміної Тетяни Григорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2020 року у справі №520/13032/19 за позовом ОСОБА_1 до Луганського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді Н. А. Данилевич

Н. В. Шевцова