Справа № 420/12523/20
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 липня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 420/12523/20,-

В С Т А Н О В И В:

До суду 30.06.2021 р. (вх. №34234/21) надійшла заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 420/12523/20, в якій заявник просить замінити сторону виконавчого провадження у справі, а саме боржника Департамент комунальної власності Одеської міської ради () на Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (; 65039, М. Одеса, вул. Артилерійська, 1).

В обґрунтування заяви зазначено, що рiшенням Одеської міської ради № 137-VIII від 17.03.2021 р. «Про створення Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради та затвердження Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради» у новій редакції було затверджено Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради у новій редакції з виключенням повноважень у сфері земельних відносин. Згідно вказаного Положення у Департаменту комунальної власності Одеської міської ради як виконавчого органу Одеської міської ради відсутні повноваження у сфері регулювання земельних відносин, що унеможливлює виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом 04.03.2021 року у справі № 420/12523/20, а саме: виготовлення та надання ОСОБА_1 інформацію про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для: будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром до 0,10 га; будівництва індивідуальних гаражів розміром не більше 0,01 га із земель комунальної власності м. Одеса. На теперішній час відповідними повноваженнями наділений Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради. Згідно п.1.1 Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради вказаний виконавчий орган Одеської міської ради є правонаступником повноважень Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у сфері регулювання земельних відносин.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.06.2021р. заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 420/12523/20 передано судді Самойлюк Г.П.

Ухвалою від 01.07.2021р. розгляд заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні призначено на 07.07.2021 р. об 11 год. 00 хв. з повідомленням учасників справи.

До судового засідання 07.07.2021 р. учасники справи не з`явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином та завчасно.

07.07.2021р. (вх. № 35936/21) від Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради надійшли заперечення, в яких в обґрунтування правової позиції зазначено про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження згідно приписів ст. 379 КАС України, оскільки Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради не є правонаступником Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Згідно з ч. 2 ст. 379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з ч. 9 ст .205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням ст.ст. 205, 379 КАС України, суд вирішив розглянути вказану заяву в письмовому провадженні.

Суд, розглянувши заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 420/12523/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 р. у справі № 420/12523/20, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 р., позовну заяву задоволено. Визнано протиправною відмову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (ідентифікаційний код 26302595, 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, тел. (0482) 63-02-82; e-mail:) у наданні достовірної та повної інформації на заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.10.2020р. про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для:

- будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром до 0,10 га;

- будівництва індивідуальних гаражів розміром не більше 0,01 га із земель комунальної власності м. Одеса;

зобов`язано Департамент комунальної власності Одеської міської ради (ідентифікаційний код 26302595, 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, тел. (0482) 63-02-82; -mail:) виготовити та надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) інформацію про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для:

- будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром до 0,10 га.;

- будівництва індивідуальних гаражів розміром не більше 0,01 га із земель комунальної власності м. Одеса.

24.03.2021 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/12523/20, про зобов`язання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (ідентифікаційний код 26302595, 65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, тел. (0482) 63-02-82; -mail:) виготовити та надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) інформацію про перелік вільних земельних ділянок із земель, які ще не надані у власність або користування та можуть бути використані для:

- будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром до 0,10 га.;

- будівництва індивідуальних гаражів розміром не більше 0,01 га із земель комунальної власності м. Одеса.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Костютою В.І. ВП №65048109 від 07.04.2021р. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З огляду на зміст наведеної норми процесуальне правонаступництво передбачено не лише у зв`язку зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб`єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі в разі заміни кредитора або боржника в зобов`язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 КАС України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення.

Отже, ухвала про здійснення процесуального правонаступництва на стадії виконання судового рішення є документом, що забезпечує виконання рішення та фактично є його невід`ємною частиною, а тому заміна сторони в зобов`язанні (правонаступництво) на стадії виконавчого провадження є зміною судового рішення, передбаченою чинним законодавством, що оформлюється ухвалою (ст. 52 КАС України). Оскарження такої ухвали слід розуміти як оскарження судового рішення.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 р. у справі № 905/1956/15.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 13.03.2019 р. (справа № 524/4478/17), від 20.02.2019 р. (справа № 826/16659/15).

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 р. у справі № 2а-23895/09/1270.

У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення адміністративної компетенції первісного суб`єкта - Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, або перехід повністю чи частково його функцій (адміністративної компетенції) до Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради. Інакше відсутність підстав публічного правонаступництва доводить неможливість його здійснення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Рішенням Одеської міської ради №137-VIII від 17.03.2021р. «Про створення Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради та затвердження Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради» у новій редакції затверджено Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради у новій редакції з виключенням повноважень у сфері земельних відносин та Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради.

Згідно Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №137-VIII від 17.03.2021р., у Департаменту комунальної власності Одеської міської ради відсутні повноваження у сфері земельних відносин.

Згідно п. 1 Положення про Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №137-VIII від 17.03.2021р., Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради. Департамент є правонаступником повноважень Департаменту комунальної власності Одеської міської ради у сфері регулювання земельних відносин.

Відповідно до п.2 вказаного Положення, Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради реалізує повноваження Одеської міської ради у галузі земельних відносин відповідно до чинного законодавства, у межах, визначених Одеською міською радою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що завдання та функції у сфері регулювання земельних відносин, які були покладені на Департамент комунальної власності Одеської міської ради покладені на теперішній час на Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради.

Конституційний Суд України у Рішенні від 15.05.2019 р. № 2-р(II)/2019 зазначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абз. 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абз. 8 підп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018). Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абз. 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абз. 5 підп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Пунктом 54 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень передбачено, що згідно з тлумаченням Європейського суду з прав людини, право на справедливий суд, зафіксоване в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), означає не лише те, що судове рішення повинно бути ухвалено в розумні строки, а й те, що воно повинно бути - коли це доречно - таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Справді, Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.

Європейський суд з прав людини зазначив, що неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини (справа Жовнер проти України, заява №56848/00, пункт 33). Суд також відзначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04) (пункти 46, 48, 51, 53, 54) зазначено, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

З урахуванням наведеного, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що заява Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 420/12523/20 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.52, 205, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 420/12523/20 - задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні по справі № № 420/12523/20 а саме: боржника з Департаменту комунальної власності Одеської міської ради () на Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради (; 65039, М. Одеса, вул. Артилерійська, 1).

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України, та може бути оскаржена у відповідності до ст. 295, 297 КАС України.

Суддя: Г.П. Самойлюк