Справа № 363/441/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 363/441/21 Суддя першої інстанції: Котлярова І.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін рішення Вишгородського районного суду Київській області від 01 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (далі - Відповідач, НКРЗІ) про визнання протиправною та скасування постанови від 29.12.2020 року №74 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01.06.2021 року позов задоволено повністю. При цьому суд, відхиляючи доводи Позивача про неналежне його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, зазначив, що диспозиція ч. 1 ст. 145 КпАП України встановлює відповідальність користувачів радіочастотних ресурсів за порушення ними умов і правил, визначених у виданій ліцензії, а не відповідальність за порушення загалом умов і правил, що регламентують діяльність у сфері телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, у тому числі щодо сплати рентної плати. Крім того, суд підкреслив, що податкові повідомлення-рішення, якими донараховано ренту плату, оскаржуються підприємством, що вказує на передчасність спірної постанови.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що несплата рентної плати за користування радіочастотним ресурсом, що підтверджується відомостями від органів Державної податкової служби України, є порушенням саме Ліцензійних умов та відповідно згідно практики Верховного Суду утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 145 КпАП України. Окремо зауважує, що суд, встановивши факт невикористання ТОВ «Аеро Телеком» радіочастотного ресурсу України, за що Позивача також було притягнуто до відповідальності, скасовуючи спірну постанову, жодним чином не обґрунтував відхилення цього правопорушення.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.07.2021 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити в її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, наведена НКРЗІ в апеляційній скарзі судова практика не є релевантною до спірних правовідносин, по-друге, сам по собі лист ГУ ДПС у м. Києві про наявність заборгованості із рентної плати не може бути безперечним доказом її існування, по-третє, при прийнятті спірної постанови жодним чином не враховувалися пояснення ТОВ «Аеро Телеком», а також залишено поза увагою відсутність протиправних діянь з боку ОСОБА_1 як керівника підприємства, по-четверте, протоколи про адміністративне правопорушення складалися за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що позбавило Позивача права на захист.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у грудні 2020 року посадовими особами НКРЗІ проведено позапланову перевірку ТОВ «Аеро Телеком» з питань: перевірки виконання розпорядження про усунення порушень умов ліцензії від 10.09.2020 року №з/р; перевірки дотримання вимог законодавства, стандартів та інших нормативних документів у сфері користування радіочастотним ресурсом України.

Висновки перевірки викладені в акті від 16.12.2020 року №103/РЧР-1 (т. 1 а.с. 50-57).

У вказаному акті зафіксовано, що:

- ТОВ «Аеро Телеком» не у повному обсязі користується радіочастотним ресурсом визначеним в ліцензії від 22.01.2019 року № 9779, а саме: Львівська область - 3600-3640 (40) МГц; Полтавська область - 3640-3680 (40); 3680-3700 (20) МГц; Одеська область - 3680 - 3700 (20) МГц, чим не виконало вимог розпорядження «Про порушення умов ліцензії» від 10.09.2020 року №3/р, що є порушенням вимог ч. 10 ст. 18 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» та пп. 4.1.19. п. 4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 19.08.2005 року № 53 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 року за № 1234/11517 (далі - Порушення №1);

- ТОВ «Аеро Телеком» не в повному обсязі сплачує рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», пп. 4.1.12 п. 4.1 гл. 4 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 19.08.2005 року № 53 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 року за № 1234/11517 (далі - Порушення №2).

У зв`язку з викладеним посадовою особою НКРЗІ 16.12.2020 року складено:

- протокол про адміністративне порушення №74 щодо директора ТОВ «Аеро Телеком» (т. 1 а.с. 21-24), в якому зафіксовано, що за Порушення №1 передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 145 КпАП України;

- протокол про адміністративне порушення №75 щодо директора ТОВ «Аеро Телеком» (т. 1 а.с. 25-28), в якому зафіксовано, що за Порушення №2 передбачена відповідальність відповідно до ст. 188-7 КпАП України.

Указані протоколи були направлені засобами електронного зв`язку на адресу ТОВ «Аеро Телеком» 16.12.2020 року (т. 1 а.с. 111-114).

Крім того, листами від 21.12.2020 року №13-5874/133, №13-5875/133 та №13-5876/133 НКРЗІ було оформлене запрошення ОСОБА_1 на розгляд справ про адміністративні правопорушення, який мав відбутися 29.12.2020 року о 12:00 (т. 1 а.с. 47, 158-159), були направлені на 3 адреси Позивача, у тому числі адресу місця проживання та реєстрації.

За наслідками розгляду справ про адміністративне правопорушення 29.12.2020 року начальником управління державного нагляду Департаменту державного нагляду Ружинським В.Г. - посадовою особою, уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 21.03.2020 року № 168, було прийнято постанову № 74 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері використання радіочастотних ресурсів (т. 1 а.с. 18-19), якою до генерального директора ТОВ «Аеро Телеком» ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 900 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 15 300,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 145 КпАП України. Указаний вид стягнення застосовано з урахуванням приписів ч. 2 ст. 36 та ст. 243 КпАП України.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 145, 245, 251, 252, 268, 277-1, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України), ст. ст. 14, 18 Закону України «Про радіочастотний ресурс України» (далі - Закон), ст. ст. 254, 258 Податкового кодексу України, Порядку здійснення державного нагляду за користуванням радіочастотним ресурсом України в смугах радіочастот загального користування, затвердженого наказом НКРЗІ від 27.12.2012 року №684 (далі - Порядок №684), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки наявні у матеріалах справи докази не підтверджуються склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 145 КпАП України, а оскарження податкових повідомлень-рішень унеможливлює стверджувати про несплату рентної плати.

З такими висновками суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Положеннями ст. 188-7 КпАП України передбачено, що невиконання законних вимог Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, щодо усунення порушень законодавства про телекомунікації, поштовий зв`язок та радіочастотний ресурс України, або ненадання їм документів та інформації, необхідних для здійснення державного нагляду, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи свідчать, що 10.09.2020 року НКРЗІ на адресу ТОВ «Аеро Телеком» видано розпорядження №3/р, в якому приписано у строк до 26.10.2020 року усунути порушення вимог пп. 4.1.3 п. 4.1 Ліцензійних умов користування радіочастотним ресурсом України затверджених рішенням Національної комісії з питань регулювання зв`язку України від 19.08.2005 року № 53 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2005 року за № 1234/11517 (далі - Ліцензійні умови), викладене в акті перевірки від 21.08.2020 року №96/РЧР-1, а саме: ТОВ «Аеро Телеком» не у повному обсязі використовує радіочастотний ресурс, визначений в ліцензії від 22.01.2019 року №9779 - не користується визначеними у ліцензії номіналами, смугами радіочастот у місті Києві (3690-3700 МГц), Львівській (3600-3640 МГц), Полтавській (3640-3680 МГц, 3680-3700 МГц), Одеській (3680-3700 МГц), Миколаївській (3680-3700 МГц), Чернівецькій (3640-3700 МГц) областях (т. 1 а.с. 106).

Відповідно до ч. 10 ст. 18 Закону користувач радіочастотного ресурсу, який одержав розпорядження або припис посадової особи національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, про усунення порушень законодавства про радіочастотний ресурс України, зобов`язаний у встановлений у розпорядженні чи приписі строк усунути порушення та подати національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, інформацію у письмовій формі про їх усунення.

Згідно пп. 4.1.19 п. 4.1 Ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний виконувати такі умови користування радіочастотним ресурсом України, зокрема, своєчасно виконувати розпорядження про усунення порушень умов ліцензії або розпорядження (припис) про усунення порушень законодавства про радіочастотний ресурс України уповноваженої НКРЗІ посадової особи.

У свою чергу, за наслідками проведеної у грудні 2020 року перевірки було встановлено, що ТОВ «Аеро Телеком» не у повному обсязі користується радіочастотним ресурсом визначеним в ліцензії від 22.01.2019 року № 9779, чим не виконало вимог розпорядження «Про порушення умов ліцензії» від 10.09.2020 року №3/р, що є порушенням вимог ч. 10 ст. 18 Закону та пп. 4.1.19. п. 4.1 Ліцензійних умов. Указані обставини підтверджуються також відомостями протоколів інструментальної оцінки параметрів випромінювання РЕЗ (ВП) і спектрограмами випромінювання РЕЗ (т. 1 а.с. 66, 73-74, 79-82, 91-92, 107-109).

При цьому жодних доводів на спростування указаних обставин, що були встановлені під час перевірки НКРЗІ, ОСОБА_1 , окрім посилання на відсутність спектрограм випромінювання РЕЗ та відсутності відомостей про суб`єкта видачі розпорядження від 10.09.2020 року №3/р, не наведено. Водночас указані доводи Позивача, як було встановлено вище, спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що наявними у справі належними і допустимими доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 як директором ТОВ «Аеро Телеком» правопорушення, передбаченого ст. 188-7 КпАП України, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Надаючи оцінку щодо наявності у діях ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 145 КпАП України, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 145 КпАП України порушення умов і правил, що регламентують діяльність у сфері телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, передбачену ліцензіями, дозволами, повідомленням про початок здійснення діяльності у сфері телекомунікацій, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств і організацій усіх форм власності у розмірі від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.08.2019 року у справі № 754/3720/16-а, указана диспозиція ч. 1 ст. 145 КпАП України встановлює відповідальність користувачів радіочастотних ресурсів за порушення ними умов і правил, визначених у виданій ліцензії, а не відповідальність за порушення загалом умов і правил, що регламентують діяльність у сфері телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України.

Як було встановлено раніше, Порушення №2, що зафіксовано в акті перевірки, полягає у тому, що ТОВ «Аеро Телеком» не у повному обсязі сплачує рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про радіочастотний ресурс України», пп. 4.1.12 п. 4.1 гл. 4 Ліцензійних умов.

Матеріали справи свідчать, що позапланову перевірку ТОВ «Аеро Телеком» було проведено НКРЗІ як з метою виконання розпорядження від 10.09.2020 року №3/р, так і з метою дотримання вимог законодавства, стандартів та інших нормативних документів у сфері користування радіочастотним ресурсом України з підстав отримання письмового звернення Головного управління ДПС у м. Києві від 20.11.2020 року №150217/10/26-15-04-07-18.

Крім того, у ході перевірки Головним управлінням ДПС у м. Києві на адресу НКРЗІ направлено лист від 10.12.2020 року №155930/10/26-15-04-07-18 (т. 1 а.с. 174-175), згідно якого станом на 09.12.2020 року за ТОВ «Аеро Телеком» обліковується заборгованість в сумі 2 876 598,51 грн.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Пунктом 5 частини 2 статті 6 Закону передбачено, що користувачі радіочастотного ресурсу України зобов`язані вносити платежі та збори, передбачені законом, а також у встановленому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, порядку плату за радіочастотний моніторинг у смугах радіочастот загального користування.

Ліцензіат зобов`язаний виконувати такі умови користування радіочастотним ресурсом України, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати рентну плату за користування радіочастотним ресурсом України (пп. 4.1.12 п. 4.1 ст. 4 Ліцензійних умов).

За правилами ст. 57 Закону користування радіочастотним ресурсом в Україні здійснюється на платній основі. Рентна плата за користування радіочастотним ресурсом України встановлюється Податковим кодексом України.

Положеннями пп. 254.1.4 п. 254.1 ст. 254 Податкового кодексу України передбачено, що платниками рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України є загальні користувачі радіочастотного ресурсу України, визначені законодавством про радіочастотний ресурс, яким надано право користуватися радіочастотним ресурсом України в межах виділеної частини смуг радіочастот загального користування на підставі дозволу на експлуатацію радіоелектронного засобу та випромінювального пристрою.

Згідно абз. 1 пп. 258.2.4 п. 258.2 ст. 258 Податкового кодексу України у разі несплати рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України або сплати її в неповному обсязі платниками рентної плати протягом шести місяців контролюючі органи подають інформацію про таких платників до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації, для вжиття до них заходів згідно із законодавством.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 16.12.2020 року №74 вбачається, що про факт сплати не у повному обсязі рентних платежів за користування радіочастотним ресурсом НКРЗІ повідомлено листом Головного управління ДПС у м. Києві від 10.12.2020 року №155930/10/26-15-04-07-18, який є додатком до цього протоколу (т. 1 а.с. 62-63).

Аналіз наведених вище норм у своєму взаємозв`язку свідчить, що належним і достатнім для встановлення факту сплати не у повному обсязі рентних платежів є отримання від контролюючого органу такої інформації. У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 809/340/14 зазначено, що отримання від податкового органу інформації про несплату збору за користування радіочастотним ресурсом є доказом порушення законодавства у сфері користування таким ресурсом.

Колегія суддів звертає увагу, що ТОВ «Аеро Телеком» на момент винесення спірної постанови про накладення адміністративного стягнення мало видану НКРЗІ 22.01.2019 року національну ліцензію на користування радіочастотним ресурсом України №9779 терміном дії з 14.01.2020 року по 13.01.2025 року (т. 1 а.с. 58-59).

Відповідно до п. 1.3 Ліцензійних умов останні поширюються на всіх суб`єктів господарювання - резидентів України, які користуються (мають намір користуватися) радіочастотним ресурсом України для здійснення діяльності з наданням телекомунікаційних послуг з використанням радіочастотного ресурсу України у смугах частот загального користування, за винятком розповсюдження телерадіопрограм.

Таким чином, як зафіксовано НКРЗІ в акті перевірки та протоколі від 16.12.2020 року №74, ОСОБА_1 , будучи посадовою особою підприємства - суб`єкта здійснення діяльності з надання телекомунікаційних послуг з використанням радіочастотного ресурсу України у смугах частот загального користування, не забезпечив виконання умов і правил, що регламентують діяльність у цій сфері, зокрема, передбачених підпунктом 4.1.12 пункту 4.1 Ліцензійних умов, і це свідчить про факт порушення умов і правил, що регламентують діяльність у сфері телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, передбачену ліцензією, а відтак з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин є підставою для накладення штрафу згідно ч. 1 ст. 145 КпАП України. Указане узгоджується й з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.07.2020 року у справі №757/24265/15-а.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи (ч. 1 ст. 277-2 КпАП України).

Статтею 278 КпАП України передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Судова колегія зауважує, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду, зокрема, від 21.03.2019 року у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 року у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 року у справі №205/7145/16-а, від 31.03.2021 року у справі №676/752/17.

Всупереч твердження суду першої інстанції, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що ОСОБА_1 був повідомлений НКРЗІ в установлений ст. 277-2 КпАП України строк про розгляд справ про адміністративне правопорушення, що відбувся 29.12.2020 року. Так, повідомлення про дату, час та місце розгляду справ про адміністративне правопорушення від 21.12.2020 року №13-5874/133, яке, за твердженням Відповідача, було направлено поштовим відправленням №235, було отримано Позивачем 11.01.2021 року, що підтверджується результатами відстеження поштового відправлення. У свою чергу, листи з повідомленням про дату, час та місце розгляду справ про адміністративне правопорушення від 21.12.2020 року №13-5876/133 та №13-5875/133, направлені на адресу АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , не можуть вважатися належними і допустимими доказами, що підтверджують факт повідомлення особи про розгляд таких справ, оскільки, на відміну від повідомлення від 21.12.2020 року №13-5874/133, містять інший час розгляду справ « 12:00» замість « 10:00».

Сам факт направлення ОСОБА_1 на електронну адресу НКРЗІ 29.12.2020 року об 11:35 з проханням відкладення на пізніший строк будь-яких юридичних процедур, які повинні проводитися за його участі як директора ТОВ «Аеро Телеком» (т. 1 а.с. 111-113), на переконання судової колегії, жодним чином не свідчить про забезпечення вручення Позивачу повідомлення про розгляд справ про адміністративне правопорушення у строки, визначені ст. 277-2 КпАП України. Крім іншого, на думку колегії суддів, повідомлення Позивачем у листі про те, що останній з 15.12.2020 року хворий коронавірусною інфекцією COVID-19 з підтвердженням цих відомостей результатами тестування, у зв`язку з чим перебуває на стаціонарному лікуванні з цього часу, також об`єктивно свідчить про неможливість отримання останнім поштової кореспонденції в указаний період.

Колегія суддів зауважує, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КпАП України, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 року № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 року у справі №286/4145/15-а.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що Позивача неправомірно та з порушенням процедури притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 145 та ст. 188-7 КпАП України.

Окремо суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 38 КпАП України адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За таких обставин та з огляду на гарантовані Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, НКРЗІ за відсутності належних і допустимих доказів повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справ про адміністративне правопорушення не була позбавлена права відкласти розгляд справ з метою дотримання вимог ст. 268 та 277-2 КпАП України.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, а також ухвалив судове рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права, адже прийшов до помилкового висновку про відсутність у діях Позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 145 КпАП України, не врахував обставин притягнення Позивача до відповідальності і за ст. 188-7 КпАП України, та залишив поза увагою факти порушення Відповідачем порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення в частині незабезпечення належного повідомлення Позивача про дату, час та місце їх розгляду. Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити у мотивувальній частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року - змінити у мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 07» липня 2021 року.