Справа № 560/2559/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2559/21
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л.

розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у ненаданні ОСОБА_1 відповіді на її заяву від 14 серпня 2020 року, у строк, встановлений ч.1 ст.20 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 відповіді на звернення від 14 серпня 2020 року;

- відшкодувати за рахунок відповідача на її користь понесені матеріальну шкоду в розмірі 95,50 грн., які підтверджуються документально та моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.08.2020 звернулась до керівника Славутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області із заявою-зверненням з проханням надати їй копії документів, які стосуються її особисто, як споживача. Закон України "Про звернення громадян" прописує, що у будь-яких випадках особі надається відповідь на звернення, якщо це звернення навіть не відповідає нормам законодавства і спрямоване не за належністю. Зазначає, що вказаний запит надіслала рекомендованим листом. Проте жодної відповіді від відповідача не отримала.

Вважає дії відповідача щодо ненадання їй відповіді на заяву від 14 серпня 2020 року протиправними, а тому, звернулась до суду з вказаним позовом.

Також вказує, що у зв`язку з порушенням відповідачем її конституційних прав на отримання відповіді на звернення у визначені законодавством строки, змушена звернутися до суду на відновлення порушених прав. Документи до Хмельницького окружного адміністративного суду направлялися через засоби поштового зв`язку Укрпошти. У зв`язку з цим позивач несе витрати через направлення рекомендованої поштової кореспонденції до суду по цій справі (55,50 грн) та вартості поштових конвертів (40 грн). Зазначає, що крім матеріальної шкоди їй було завдано і моральну шкоду. Неправомірними діями відповідача було порушено нормальний спосіб її життя, оскільки позивач змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав.

До суду надійшов відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що у зверненні, поданому 14.08.2021 до Славутського відділу поліції Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, Сітарук Г.О. просила повідомити, які слідчі дії проведені слідчим по її справі та видати копії документів, які були витребувані слідчим по цій справі. На звернення позивача, листом від 18.08.2020 №243-С114/02-2020 слідчим слідчого відділення Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Сітарук Г.О. було надано відповідь про проведені слідчі дії у справі №0000645, що підтверджується Журналом обліку заяв та звернень громадян Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області та довідкою про реєстрацію щодо використання марок Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області. Зазначає, що ОСОБА_1 не направлялись копії документів по справі №0000645, оскільки відповідно до п.5 ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування. Правовідносини, щодо розгляду заяв по справах кримінального провадження за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, а порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування врегульовано параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України. Таким чином, в силу статті 12 Закону України "Про звернення громадян" дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним законодавством.

До суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач не додав документів, що додавалися до відзиву. Належних доказів підтверджуючих факту направлення та вручення позивачу відповіді на звернення не надав. Також вказує, що її звернення спрямовано виключено керівнику Славутського відділу поліції (який не являється органом досудового розслідування) та оформлено відповідно до норм Закону України "Про звернення громадян".

Відповідач подав заперечення проти прийняття та врахування судом відповіді позивача на відзив, оскільки ухвалою суду від 12.04.2021 строки подання такого документу як відповідь на відзив та заперечення не встановлювалось.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). При цьому, згідно з частиною 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Як наслідок, суд розглядає подану позовну заяву з врахуванням лише позову та відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому вказує, що позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди. Витрати на відправлення кореспонденції не відносяться до майнової шкоди у розумінні ЦК України.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.03.2021 поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.03.2021 запропоновано ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали надати до суду письмові пояснення з приводу клопотання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та висловити власну позицію щодо заміни відповідача у справі.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2021 замінено неналежного відповідача, а саме Шепетівське районне управління поліції відокремленого підрозділу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, на належного - Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.04.2021 повернуто без розгляду ОСОБА_1 заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.04.2021 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог у справі №560/2559/21. Вирішено здійснювати розгляд справи №560/2559/21 з врахування заяви про збільшення позовних вимог.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Позивач 14.08.2020 звернулась до начальника Славутського відділу поліції із заявою у якій просила повідомити, які слідчі дії проведені слідчим у справі, та просила видати копії документів, які були витребувані слідчим у цій справі та які долучені до справи на даний час після відновлення її розгляду.

Позивач відповіді у встановлений законодавством строк на поданий запит не отримала, тому, звернулась до суду з цим позовом.

За змістом наявного в матеріалах справи листа від 18.08.2020 №243-С114/02-2020 "Про надання інформації по кримінальному провадженню" адресованого ОСОБА_1 , слідчим слідчого відділення Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області Сітарук Г.О. зазначено, що у провадженні СВ Славутського ВП ГУ НП у Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000645 від 21.12.2019 за попередньою кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 ч.1 ст.273, ч.1 ст.364-1 КК України. В ході досудового розслідування підготовлено клопотання про тимчасової доступ до документів, які знаходяться у Славутській філії АТ "Хмельницькгаз", з можливістю отримання їх оригіналів, а саме: - документів за 2019 рік щодо обстеження газового обладнання квартири ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; - документів за 2019 рік на підставі яких було здійснено відключення газових приладів квартири ОСОБА_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 від внутрішньобудинкової мережі газопостачання; - документів щодо перевірки системи газопостачання на щільність у всьому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до наряду-допуску №2252 від 31.07.2019; - посадових інструкцій працівників Славутської філії АТ "Хмельницькгаз" ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначено, що після вилучення вказаних документів буде призначена судова експертиза дослідження причин та наслідків порушень вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці.

Відповідно до запису у Журналі обліку заяв та звернень громадян Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, заява позивача зареєстрована 14.08.2020 за №243-С; відповідь надано - вих:243-С від 18.08.2020.

Відповідно до довідки №9521/114/01-20 про реєстрацію щодо використання марок Славутським ВП ГУНП, затвердженої начальником Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області "№ п/п 30; куди - ОСОБА_5 ; кому - ОСОБА_6 ; вих.№ - 243-С; сума - 9".

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України від 02.10.1996 №393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 15 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Статтею 18 Закону №393/96-ВР визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону №393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до абзацу 1 статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.11.2017 №930, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.12.2017 за №1493/31361, затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України (далі - Порядок №930).

Відповідно до пункту 22 розділу IV Порядку №930 результати розгляду звернення заносяться до журналу реєстрації звернень громадян, журналу обліку особистого прийому громадян або до РКК, а також до контрольної картки на звернення громадян, яка після підписання керівником структурного підрозділу подається до служби діловодства разом із копією відповіді заявнику для зняття з контролю.

Згідно з пунктом 23 розділу IV Порядку №930 реєстрація відповідей на звернення громадян здійснюється за індексами, присвоєними під час реєстрації. Відповіді на звернення громадян надсилаються на бланках відповідних органів (підрозділів) поліції.

Відповідно до пункту 26 розділу IV Порядку №930 документи з питань листування щодо звернень громадян у всіх органах (підрозділах) поліції централізовано зберігаються у службі діловодства підрозділів - виконавців таких звернень. Забороняються формування і зберігання справ у виконавців.

Суд встановив, що позивач 14.08.2020 звернулась до відповідача із заявою про надання інформації та копії документів на підставі Закону №393/96-ВР, яка отримана представником відповідача, що підтверджується відповідною відміткою на заяві.

У відзиві на позов відповідач вказує, що листом №243-С114/02-2020 від 18.08.2020 "Про надання інформації по кримінальному провадженню" надіслав відповідь на запит позивачки. На підтвердження зазначеного, в якості доказів, зазначає Журнал обліку заяв та звернень громадян Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, довідкові відомості про адресата та використання марок Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області від 24.09.2020 за №9521/114/01-20, затвердженими начальником Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок розпорядника інформації надати відповідь на запит, а також його статус у відповідних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що саме розпорядник інформації у випадку виникнення спору повинен довести факт не лише надіслання відповіді на запит, а й її вручення запитувачу інформації чи повернення без вручення із зазначенням відповідних причин.

Суд зазначає та враховує, що копія витягу із Журналу обліку заяв та звернень громадян Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області, який міститься в матеріалах справи підтверджує лише факт реєстрації заяви позивача, однак не підтверджує факту отримання відповіді заявником, а відтак не може слугувати підставою для відсутності визнання бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви. Довідкові відомості про адресата та використання марок Славутським ВП ГУНП в Хмельницькій області від 24.09.2020 за №9521/114/01-20, затвердженими начальником Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області також не підтверджує факту отримання відповіді позивачем.

Докази отримання позивачем відповіді у межах строку у матеріалах справи відсутні.

Норми Закону №393/96-ВР не встановлюють порядку направлення відповіді на звернення, однак вони визначають обов`язок щодо надання відповідної інформації особі. Проте саме відповідач у випадку виникнення спору повинен довести факт надіслання відповіді на звернення.

Суд зазначає, що реєстрація відповіді на звернення як вихідного документа у журналі обліку заяв та звернень громадян і присвоєння за фактом реєстрації вихідного номера не є моментом завершення перебігу строку на надання відповіді, визначеного законом.

Належними і допустимими доказами відправлення відповіді є список згрупованих поштових відправлень із відміткою працівника зв`язку про його прийняття (пункт 66 Правил № 270), опис вкладення у цінний лист, зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення, докази направлення електронною поштою або розписка про отримання у разі вручення заявнику особисто.

Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №128/4752/15-а, від 25.06.2020 у справі №802/1442/15-а та від 26.02.2021 у справі №520/421/20.

Аналіз положень Закону №393/96-ВР вказує на те, що обов`язку надання відповіді кореспондує право громадянина одержати письмову відповідь за результати розгляду заяви чи скарги у визначений строк. Таке право закріплене статтею 18 цього Закону, згідно якої громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Проте у спірному випадку обов`язок суб`єкта владних повноважень надати заявнику відповідь не був кореспондованим із правом громадянина на своєчасне і належне отримання такої відповіді.

Будь-яких доказів саме надіслання та/чи вручення цього листа (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідач суду не надав, відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит.

Суд вважає, що ненадавши позивачу запитувану інформацію у встановлений Законом №393/96-ВР строк, відповідач допустив протиправну бездіяльність. Тому, порушене право позивача на своєчасне отримання інформації підлягає захисту шляхом визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача надати відповідь на вказаний запит.

Щодо доводів відповідача про те, що правовідносини щодо розгляду заяв по справах кримінального провадження за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, а порядок оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування врегульовано параграфом 1 глави 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд зазначає наступне. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Звернення позивача адресувалось керівнику Славутського відділу поліції (в якому заявник просила, зокрема, повідомити про те, які слідчі дії проведені слідчим у справі), і позовні вимоги мотивовані відсутністю будь-якої відповіді на таке звернення.

Отже, предметом судового розгляду у цій справі є не оскарження рішення, дії чи бездіяльності працівників поліції у сфері кримінального судочинства, зокрема щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення питання кримінальної відповідальності, а бездіяльність відповідача щодо розгляду звернення позивача, тобто відносин, які урегульовано Законом №393/96-ВР.

Щодо інших позовних вимог - відшкодування за рахунок відповідача понесеної матеріальної шкоди в розмірі 95,50 грн та моральної шкоди в розмірі 500 грн, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Отже, моральна шкода повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин (тобто бути похідною).

У пункті 56 постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №464/3789/17 зазначено, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №580/1617/19 викладено правову позицію, згідно якої сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Виходячи з вищезазначеного, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Позивач, звертаючись до суду з цим позовом, не розкрила суті негативного впливу протиправної бездіяльності відповідача на її душевний та психічний стан, та інших втрат немайнового характеру.

Позивачем не доведено, що бездіяльність відповідача завдала наслідків, які зумовили страждання позивача та спричинили їй моральну шкоду. Позивачем не подано та судом не встановлено доказів, які б вказували на це, так само як і обґрунтування її розміру. Отже, позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди не підлягає задоволенню. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №159/1257/18 та від 12.03.2020 у справі №159/751/17.

Щодо позовної вимоги стосовно стягнення матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на придбання конвертів та направлення до суду кореспонденції, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Водночас, відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, згідно вказаних норм шкода, завдана, зокрема, фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи. Проте придбання конвертів і направлення до суду кореспонденції не є завданою відповідачем шкодою у розумінні наведених норм.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

З врахуванням положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та звільнення позивача від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у вигляді судового збору відсутні.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження витрат придбання поштових конвертів та направлення поштових відправлень до суду позивачем надані квитанції Укрпошти:

- за пересилання відправлення до суду від 06.03.2021 на суму 21,50 грн;

- за пересилання відправлення до суду від 06.04.2021 на суму 17 грн;

- за пересилання відправлення до суду від 08.04.2021 на суму 21,50 грн;

- за придбання чотирьох конвертів від 08.04.2021 на суму 40,00 грн.

Так, позивачем було направлено поштовим зв`язком позовну заяву, пояснення на вимогу ухвали суду від 26.03.2021, заяву про збільшення позовних вимог (двічі) та відповідь на відзив.

Оскільки позивачем підтверджено фактично понесені витрати, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій та підготовкою до розгляду справи на загальну суму 100 грн, а саме: витрати на придбання конвертів, витрати по направленню поштових відправлень, суд вважає наявними підстави для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених витрат у сумі 100 грн.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Враховуючи те, що рішення суду прийняте в адміністративній справі, визначеній пунктом 1 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію), зазначене рішення у частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 14 серпня 2020 року підлягає негайному виконанню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на заяву від 14 серпня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 14 серпня 2020 року у порядку та строки, визначені законом України "Про звернення громадян".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із розглядом справи, у розмірі 100 (сто) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 14 серпня 2020 року у порядку та строки, визначені законом України "Про звернення громадян".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (вул. Зарічанська 7, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 40108824)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк