Справа № 160/6362/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-06-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2021 року Справа № 160/6362/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про скасування рішення,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про скасування рішення відповідача від 21.10.2020 року № 328/62 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону".
В обґрунтування позову у заявах по суті, позивач посилався на протиправність оскарженого рішення, яким йому відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону". Зазначає, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі № 160/3107/20, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року залишено без змін, частково задоволено її позов до Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії. Вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, яка полягає у не прийнятті відповідного рішення за результатами розгляду її клопотання від 28.10.2019 року за вх, № 3674845 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання позивача від 28.10.2019р. за вх.№ 36/4845 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. Позивач зазначає, що Дніпровська міська рада не виконує рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2020 року, постанову Третього апеляційного адміністративного суду України від 19 серпня 2020 року, а також вимоги частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим позовні вимоги просить задовольнити шляхом скасування оскарженого рішення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надано звіт про виконання судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 у справі № 160/3107/20 (лист від 16.11.2020 № 12/3-246), у якості додатку до якого надано копію рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 № 328/62 «Про відмову гр. у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню торговельного павільйону». Розглянувши, зокрема, клопотання позивача від 28.10.2019 № 36/4845, заяву позивача від 03.09.2020 вх. № 36/4845, графічний матеріал, на якому зазначено місце розташування земельної ділянки, ураховуючи листи головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі № 160/3107/20, керуючись ч. З ст. 123 Земельного кодексу України, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «;Про автомобільні дороги», «;Про місцеве самоврядування в Україні», міською радою вирішено відмовити позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню торговельного павільйону у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», будівельним нормам, державним стандартам та правилам. З підстав викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2020р. у справі №160/3107/20, яке постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року залишено без змін, зазначено, що 28.10.2019 року позивач звернулась до Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0198 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Листом від 19.02.2020 року №8/13-516 департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради надано відповідь за результатами розгляду клопотання позивача від 28.10.2019 року, у якій зазначено, що підготувати проект рішення стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не вбачається можливим.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не розгляду клопотання від 28.10.2019 року належним чином, позивач звернулась з позовом до суду.
Вказаним рішенням суду позов позивача задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, яка полягає у не прийнятті відповідного рішення за результатами розгляду клопотання позивача від 28.10.2019 року за вх. № 36/4845 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Зобов`язано Дніпровську міську раду розглянути клопотання позивача від 28.10.2019 року за вх. № 36/4845 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийняти рішення з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини позову - відмовлено.
Вказане рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2020р. у справі №160/3107/20, відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду набрало законної сили - 19 серпня 2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2020р. по справі №160/3107/20, заяву позивача про встановлення судового контролю - задоволено. Зобов`язано Дніпровську міську раду до 15 листопада 2020 року надати суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 року у справі №160/3107/20.
21.10.2020р. Дніпровською міською радою прийнято рішення №328/62 в якому зазначено, що розглянувши клопотання, у тому числі клопотання позивача від 28.10.2019 № 36/4845, графічний матеріал, на якому зазначено місце розташування земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0198 га, ураховуючи листи головного архітектурно-планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 20.01.2020 № 4/16-152, департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради від 28.08.2020 № 4/3-1102, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 у справі № 160/3107/20, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі № 160/3107/20, керуючись ч. З ст. 123 Земельного кодексу України, законами України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про автомобільні дороги", "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада вирішила: відмовити, у тому числі, позивачеві, у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торговельного павільйону у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги", будівельним нормам, державним стандартам та правилам.
Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасування, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальної громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.
Згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
В силу ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 12 Земельного кодексу (далі - ЗК) України вирішення питань про передачу землі у власність чи користування або її вилучення, чи відмова у передачі земельних ділянок є виключним правом міської ради як суб`єкта права комунальної власності на землю.
За змістом статті 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Згідно з п. а ч.3 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
Відповідно до п.«б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно ст. 118 ЗК України орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність громадян, розглядає клопотання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надає дозвіл або мотивовану відмову у його наданні.
Положеннями п.п. а-в ст. 12, ч. 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.
У ч.3 ст.123 ЗК України зазначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно частини 3 статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Аналізуючи вищевказані норми діючого законодавства України, суд зазначає, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що оскарженим у цій справі рішенням відмовлено позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торговельного павільйону у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги", будівельним нормам, державним стандартам та правилам.
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що торговельний павільйон розміщений на газопроводі низького тиску Д=150 мм, водопроводах Д=100 мм, каналізації Д=500 мм, кабелю електрозв`язку, високовольтних електрокабелях та в охоронній зоні і під проводами повітряної лінії електропередачі напругою 0,4 кв, що є порушенням будівельних норм, державних стандартів та правил.
Проте, судом до уваги такі доводи відповідача не приймаються, оскільки у рішенні не зазначено в чому саме полягає порушення ст. 18 Закону України "Про автомобільні дороги", та якими будівельним нормам, державним стандартам та правил не відповідає місце розташування саме земельної ділянки, при цьому, що у рішенні не наведені мотиви, передбачені статтею 123 ЗК України, щодо того, чому саме не може бути наданий такий дозвіл.
Слід також зазначити, що відповідач не надає доказів того, що торговельний павільйон розміщений на газопроводі низького тиску Д=150 мм, водопроводах Д=100 мм, каналізації Д=500 мм, кабелю електрозв`язку, високовольтних електрокабелях та в охоронній зоні і під проводами повітряної лінії електропередачі напругою 0,4 кв.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У межах розгляду цієї справи відповідач такого обов`язку не виконав, у зв`язку з чим, прийняті ним рішення від 21.10.2020 року № 328/62 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону" є протиправним та підлягає скасуванню.
З огляду на встановлені обставини справи, позовні вимоги є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, доводи відповідача щодо спору про право між сторонами є неприйнятними з огляду зовсім різний характер та предмет судового оскарження.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасування рішення Дніпровської міської ради від 21.10.2020 року № 328/62 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 по фактичному розміщенню торгівельного павільйону"
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок гривень),80 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна