Справа № 201/3019/21
Суддя: Батманова В. В.
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/3019/21
Провадження №2-а/201/43/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Батманова В.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції УПП в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ №3185978 від 24.09.2020,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 24 березня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до сержанта поліції УПП в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ №3185978 від 24.09.2020.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2021 суддею визначено суддю Батманову В.В., яка ухвалою від 13.04.2021 прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду в спрощеному провадженні.

В обґрунтування позову, позивач зазначав, що 24.09.2020 інспектором винесено постанову, згідно із якою 24.09.2020 о 13 год. 09 хв., позивач, керував транспортним засобом «Nissan», по вул. Пастера, 26 без чинного полісу обов`язкового цивільно-правового страхування відповідальності власників наземних т.з. чим порушив пункт 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач не погоджується з даною постановою, вважає, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254 КУпАП, інспектором не з`ясовано належним чином всі обставини у справі, не враховані доводи правопорушника. Зазначає, що автомобіль облаштований автоматичним ввімкненням фар.

Відповідачу рекомендованим листом з повідомленням було направлено копію позовної заяви та копію ухвали про відкриття провадження по справі.

Представник УПП у Дніпропетровській області ДПП - Марченко А.О. надіслав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що 24.09.2020 інспектором винесено постанову, згідно із якою 24.09.2020 о 13 год. 09 хв., позивач, керував транспортним засобом «Nissan», по вул. Пастера, 26 без чинного полісу обов`язкового цивільно-правового страхування відповідальності власників наземних т.з. чим порушив пункт 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001.

Вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описані правопорушення, які були скоєні, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Водію було роз`яснено положення ст.ст. 307, 308 КУпАП, а також права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст.ст. 287 - 289 КУпАП. Враховуючи викладене, просив відмовити у позові.

Відповідач у справі також надав відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позову з підстав вказаних у заперечення представника УПП.

З огляду на положення ст. 46 КАС України суддею не знайдено підстав для задоволення клопотання представника УПП Дніпропетровській області ДПП - Марченко А.О. від 10.06.2021 про залучення ДПП Національної поліції України в якості третьої особи по цій справі.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 257, 286 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В обґрунтування звернення з позовом до адміністративного суду позивач посилався на норми Кодексу адміністративного судочинства України. За приписами ч. 1, 3, 4 ст. 3 КАС України Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно зі ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

При розгляді справи встановлено, що 24.09.2020 о 13 год. 09 хв., позивач, керував транспортним засобом «Nissan», по вул. Пастера, 26 без чинного полісу обов`язкового цивільно-правового страхування відповідальності власників наземних т.з. чим порушив пункт 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001р. Спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП передбачено, що може бути оскаржено постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, в районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими законом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Для висновків вказаних в оскаржуваній постанові у особи, яка винесла постанову, були підстави. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, також посадовою особою було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи. Постанова інспектора патрульної служби є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248). Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. У контексті питання, що розглядається, Конституційний Суд України враховує положення статей 9, 33, 248, 268 Кодексу. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку). Статтею 268 Кодексу встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо (статті 245, 280 Кодексу). Згідно з Кодексом провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 статті 247); справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці (частина перша статті 249); оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності (стаття 252) тощо. Положення зазначених статей визначають систему процесуальних механізмів, які в сукупності з наведеними конституційними нормами унеможливлюють притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не вчиняла правопорушення. Зміст постанови, що оскаржується, відповідає і вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Варто зазначити, що позивач у своїй позовній заяві, у якості доводів своєї невинуватості посилається на те той факт що вказаний у постанові номерний знак автомобіля не відповідає ДСТУ, однак вказані твердження позивача суд оцінює критично, оскільки вказаний факт не може слугувати єдиною підставою для скасування спірної постанови та на думку суду є технічною помилкою постанови.

Крім того, позивачем не зазначено жодних доводів та не надано доказів на підтвердження його позиції в частині не керування вказаним транспортним засобом та/або наявності чинного на той час полісу обов`язкового цивільно-правового страхування відповідальності власників наземних т.з.

За таких обставинах вважаю, що дії сержанта поліції УПП в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича при розгляді справи про адміністративне правопорушення правомірні, а постанову ЕАМ №3185978 від 24.09.2020 по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч. 1 ст. 126 КУпАП слід вважати такою, як винесена правомірно, вона основана не на припущеннях і без порушень прав позивача, а тому вона не підлягає скасуванню.

Не можна прийняти до уваги аргументи зазначені по тексту позовної заяви, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Таким чином, вважаю, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, вони не ґрунтуються на законі, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Приймаючи до уваги поважність пропуску позивачем строку на подачу адміністративної позовної заяви, вважаю за можливе поновити ОСОБА_1 строк на подачу позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 255, 2565, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 4, 12, 46, 72, 77, 229, 241-256, 257, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі адміністративної позовної заяви до сержанта поліції УПП в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ №3185978 від 24.09.2020.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до сержанта поліції УПП в Дніпропетровській області Скляра Романа Сергійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАМ №3185978 від 24.09.2020 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: В.В. Батманова