Справа № 140/5480/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

07 липня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5480/21

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Плахтій Н.Б., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020-2021 роки як учаснику бойових дій в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2020-2021 роки в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 позовну заяву було залишено без руху з підстав пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.

Усуваючи недоліки позовної заяви, позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду від 09.06.2021, яку мотивовано тим, що про рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №1-247/2018 (3393/18) він дізнався 11.05.2021 від військовослужбовця, який з ним проходив службу, тобто випадково, а тому жодної триваючої пасивної поведінки ним допущено не було, оскільки уже 14.05.2021 звернувся до відповідача. При цьому зазначає, що за його адресою проживання інтернет відсутній, а тому не міг дізнатися раніше, а отже перебіг строку його звернення з даним позовом неможливо обрахувати з 30.09.2020. Крім того, фактично весь 2020 рік перебував за кордоном в Литві, оскільки працює там у зв`язку відсутності роботи за місцем проживання.

Позовну заяву в частині позовних вимог належить повернути позивачу з таких мотивів і підстав.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Частинами першою, другою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно до 05 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога.

Згідно частини четвертої статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на вищенаведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо не призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Дана позиція кореспондується з відповідними висновками Верховного Суду викладеними в постанові від 06 лютого 2018 року по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Проте до суду за захистом своїх прав щодо перерахунку та виплати вказаної допомоги за 2020 рік, позивач звернувся лише 31.05.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого чинним законодавством України.

Наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини, на думку судді, не є поважними та достатніми для поновлення строку звернення до суду з позовом, оскільки вказана грошова виплата є щорічним разовим платежем, тому про порушення своїх прав позивач мав дізнатися під час отримання такої виплати у розмірі, з яким він не погоджується.

Окрім того, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19 виклав правову позицію, згідно з якою отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин. Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути врахована судом лише у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі №826/17879/17.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини «Осман проти Сполученого королівства» та пункті 54 рішення «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

На переконання суду, ОСОБА_1 не вказав на обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили йому дізнатись про порушення своїх прав, яке фактично мало місце у 2020 році в момент виплати разової грошової допомоги та існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на їх судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду. Крім того, суд не бере до уваги посилання щодо перебування позивача у Литві фактично увесь 2020 рік, оскільки суду не надано доказів наведеного.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недостатність вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду для визнання їх поважними, відтак у суду відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду із заявлених підстав.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Зважаючи на те, що з позовними вимогами про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги, позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку та зазначені у заяві від 09.06.2021 обставини про поновлення строку звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними, тому заяву позивача про поновлення строку звернення до суду слід залишити без задоволення, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації у вказаній частині позовних вимог повернути позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації в частині визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язання нарахувати та виплатити недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум допомоги, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Н.Б.Плахтій