Справа № 580/4711/21
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Черкаси

08 липня 2021 року справа № 580/4711/21

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Паламар П.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

07.07.2021 до суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18008, м. Черкаси, вул. Вернигори, 4), в якому позивач просить:

-визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 11.06.2021 року по виконавчому провадженні №65224530 та скасувати постанову про накладення штрафу по виконавчому провадженні №65224530 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у здійсненні ним права власності земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_2 , площею 0,2946 га. з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/УІІ від 07.09.2016 року та витягу з Державного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд;

-визнати незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 11.06.2021 року по виконавчому провадженні №65223777 та скасувати постанову про накладення штрафу по виконавчому провадженні №65223777 про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у здійсненні ним права власності земельною ділянкою, що розташована в АДРЕСА_2 , площею 0,2946 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:004:1001, яка належить їм на праві спільної часткової власності в частках по 1/2 частині кожному, на підставі рішення Руськополянської сільської ради 12-13/УП від 07.09.2016 року та витягу з Держанного земельного кадастру НВ-016 від 17.03.2016 року, шляхом припинення її використання для експлуатації і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, встановлено непідвідомчість заявленого спору адміністративному суду, з огляду на таке.

Згідно з п.4 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За вимогами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

На підставі ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, їхньою посадовою або службовою особою, у т.ч. органу виконавчої служби, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби врегульований ст.74 Закону України від 02.06.2016№1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII). Зокрема, частиною 1 цієї статті передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Аналіз наведених положень Закону №1404-VIII свідчить, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення виключно до суду, який видав виконавчий документ. Тобто критеріями розмежування юрисдикції згідно з цим законом є суд, що видав виконавчий документ.

Згідно з обґрунтуваннями позовних вимог спірні рішення про накладення штрафу прийняті у зв`язку з невиконанням позивачем вимог державного виконавця, а саме: не усунення перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у здійсненні ним права власності земельною ділянкою.

Отже, спірне рішення прийнято з підстав невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань з виконання рішення місцевого загального суду.

Тому для вирішення спору адміністративний суд, дотримуючись принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи, має з`ясувати обставини і факти виконання позивачем рішення місцевого суду у цивільних правовідносинах щодо усунення перешкоди у здійсненні права власності земельною ділянкою, оцінювати стан виконання рішення місцевого загального суду.

Обсяг досліджуваних обставин і фактів свідчить, що вони входять у поняття здійснення судового контролю. З огляду на це заявлені спірні відносини стосуються сфери контролю за виконанням рішення місцевого загального суду.

Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Аналіз правової конструкції наведеної правової норми свідчить, що словосполучення у тому числі постанов державного виконавця про стягнення основної винагороди, <…> штрафів <…> (родовий відмінок) стосується словосполучення щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) (родовий відмінок), а не рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби (називний відмінок).

Тобто, наведені положення ч.2 ст.74 Закону №1404-VIII жодним чином не поширюють юрисдикцію адміністративних судів на оскарження власне постанов державного виконавця про накладення штрафів, а встановлюють компетенцію адміністративного суду до позовів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця щодо виконання перелічених постанов.

Отже, постанова про накладення штрафу може бути оскаржена сторонами виконавчого провадження виключно до суду, який видав виконавчий документ у межах відкритого виконавчого провадження на підставі такого виконавчого документу.

Відповідно до ч.1 ст.447 та ч.1 ст.448 Розділу VII Судовий контроль за виконанням судових рішень Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 №1618-ІV у редакції на час звернення з позовом (далі ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 05 березня 2021 року у справі №640/19503/19, які обов`язкові для застосування відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Верховний Суд у вказаному рішення зазначив, що аналіз наведених правових норм свідчить про те, що спір щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення, винесеного місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, і його потрібно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач у цій справі є боржником у виконавчому провадженні з приводу виконання виконавчого листа Черкаського районного суду Черкаської області від 28.05.2020 №707/1607/17, а спірні постанови про накладення штрафу прийняті у зв`язку з невиконанням рішення місцевого суду, заявлений у цій справі спір стосується судового контролю місцевого загального суду та не підвідомчий адміністративному суду.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, заявлений спір має розглядатися Черкаським районним судом Черкаської області відповідно до вимог Розділу VII Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України.

Якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, пунктом 1 ч.1 ст.170 КАС України визначений обов`язок судді відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі.

Тому суддя вирішив відмовити у відкритті провадження та на підставі ч.6 ст.170 КАС України роз`яснити позивачу, що спір віднесено до юрисдикції загального місцевого суду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 170-171, 287 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.

Роз`яснити, що спір відноситься до юрисдикції Черкаського районного суду Черкаської області за правилами цивільного судочинства.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

Суддя П.Г. Паламар