Справа № 640/32230/20
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Київ № 640/32230/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс»

до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

про визнання протиправним, скасування рішення

УСТАНОВИВ:

Спеціалізоване комунальне підприємство «Київтелесервіс» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій від 08 квітня 2020 року № .

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки, на виконання вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» товариством своєчасно було сплачено ЄСВ. Разом з тим, представник позивача повідомив, що товариство помилково перерахувало ЄСВ, нарахований за відповідний базовий звітний період на рахунок № НОМЕР_1 замість рахунку № № НОМЕР_2 , при цьому у призначені платежу зазначено сплата ЄСВ. Як зазначає позивач, сплата ЄСВ за відповідний період підтверджується платіжним дорученням, доданими до матеріалів справи. Зазначає, що через перерахування коштів позивачем для сплати єдиного внеску на невірний рахунок, погашення відповідної суми ЄСВ здійснювалось фактично, у порядку черги, за рахунок наступних платежів позивача для сплати ЄСВ, які перераховувались ним на вірні рахунки для сплати ЄСВ, з огляду на що позивач вважає, що відповідачем також було неправомірно нараховано пеню.

Крім іншого, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач, отримавши кошти від позивача на рахунок № «3719» в рахунок сплати ЄСВ, про що було вказано позивачем у призначенні платежів, свідчить про призначення платежу саме для сплати ЄСВ. При цьому, на думку позивача, відповідач не надсилаючи протягом значного періоду часу будь-яких повідомлень про помилкове перерахування коштів позивачем, дав підстави вважати останньому, що відповідач прийняв дану оплату як проведену належним чином.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Відповідач надав до суду відзив проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на те, що позивачем порушено норми ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме ЄСВ за спірний період сплачено з порушення законодавчо встановленого строку, з огляду на що податковим органом прийнято рішення від 08 квітня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким за порушення терміну сплати ЄСВ до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 41852,96 грн. та нараховано пеню в розмірі 2228,80 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Спеціалізованим комунальним підприємством «Київтелесервіс» подано до Головного управління ДПС у м. Києві (Шевченківський район м. Києва) звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2019 року, яким задекларовано суму єдиного внеску, що підлягає сплаті, сформований 17 жовтня 2019 року та прийнятий відповідачем 18 жовтня 2019 року, реєстраційний №, граничний термін подання якого 21.10.2019 (належним чином завірена копія звіту міститься в матеріалах справи).

На виконання обов`язку, в частині сплати задекларованого внеску, позивачем сформовано платіжні доручення від 01 жовтня 2019 року № 6408, 01 жовтня 2019 року № 6412, 17 жовтня 2019 року № 6468, 18 жовтня 2019 року № 6473, 18 жовтня 2019 року № 6475, 02 жовтня 2019 року № 75, 02 жовтня 2019 року № 76, 15 жовтня 2019 року № 83 (копії платіжних доручень додані до матеріалів справи), які були подані та проведені Держказначейською службою України та АТ «УКРСИББАНК».

Однак, позивачем під час оформлення платіжних доручень допущено помилку, а саме, зазначено рахунок одержувача № НОМЕР_3 (код платежу 00), відкритий у ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ Шевченківського району м. Києва, код 43141267) замість вірного № UA1022659 (код платежу 00), відкритий у ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ Шевченківського району м. Києва, код 43141267).

Після виявлення зазначених помилок, в частині зазначення рахунку, позивач звернувся до Головного управління ДПС у м. Києві із заявою від 31 жовтня 2019 року № 053/06-942 (зареєстровано в контролюючому органі 13.11.2019) про перерахування помилково сплачених коштів у сумі 379509,62 грн. з рахунку № НОМЕР_3 (код платежу 00), відкритого у ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ Шевченківського району м. Києва, код 43141267) на рахунок № UA1022659 (код платежу 00), відкритого у ГУ ДПС у м. Києві (ДПІ Шевченківського району м. Києва, код 43141267).

Рішенням Головного управління ДПС у м. Києві від 11 лютого 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким Позивачу нараховано штраф у розмірі 176 541,39 грн за період 22 жовтня 2019 року до 04 лютого 2020 року та нараховано пеню у розмірі 9 476,20 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 23 березня 2020 року №10543/6/99-00-08-06- 01-06, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11 лютого 2020 року № ГУ ДПС у м. Києві скасовано (відкликано з дня прийняття даного рішення), скаргу Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс» від 20 лютого 2020 року № 053/06-262 задоволено частково, зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві винести та направити нове рішення.

На виконання Рішення Державної податкової служби України від 23 березня 2020 року № 10543/6/99-00-08-06-01-06, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято нове рішення від 08 квітня 2020 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 41852,96 грн. та нарахування пені в розмірі 2228,80 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позивач з рішенням Головного управління ДПС у м. Києві від 08 квітня 2020 року № про застосування штрафних санкцій в розмірі 41 852,96 грн. та нарахування пені в розмірі 2228,80 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску не погоджується в повному обсязі, вважає його необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4 цього Закону платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За приписами частин 5, 7 та 8 статті 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, в силу приписів норми пункту 1 частини 10 статті 9 зазначеного Закону днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Відповідно до частини 11 статті 9, частин 10 та 11 статті 25 Закону № 2464-VІ у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, відповідно до частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Крім того, у випадку несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на платника єдиного внеску орган доходів і зборів накладається штраф у розмірі 20 відсотків від своєчасно не сплачених сум (п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VI).

Отже, платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, при цьому днем сплати єдиного внеску є саме списання коштів з рахунку платника податків та зарахування таких коштів на рахунок органів доходів і зборів.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно з пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - це розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунку на рахунок отримувача.

Крім того, приписами пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до пункту 1.29 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

При цьому, пунктом 4 глави 2 Інструкції «Про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті», затвердженої постановою правління Національного банку України від 16.08.2006 за № 320 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.09.2006 за № 1035/12909 (далі - Інструкція № 320) передбачено, що міжбанківський переказ виконується банками в строк, визначений правилами платіжної системи, який не може перевищувати трьох операційних днів відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Разом з тим, відповідно до пункту 2.19 глави 2 Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 за № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976 (далі - Інструкція № 22) розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

В той же час, згідно з пунктом 2.14 глави 2 Інструкції № 22 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити «Дата надходження» і «Дата виконання», а банк стягувача «Дата надходження в банк стягувача» (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. На документах, прийнятих банком після закінчення операційного часу, крім того, ставиться штамп «Вечірня». Відміткою про дату реєстрації банком платіжного доручення платника про сплату платежів до бюджету є заповнення в ньому реквізиту «Дата надходження», який банк заповнює незалежно від дати складання платником цього платіжного доручення. У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті «Дата виконання», має відповідати: даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку; даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд дійшов висновку, що завершальною стадією сплати грошових зобов`язань для платника податку є момент отримання банком розрахункового документу та проставлення на ньому відповідних відміток про одержання та проведення банком.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем у зв`язку із порушенням позивачем строку сплати ЄСВ за період вересень 2019 року.

Так, на підтвердження сплати ЄСВ за вересень 2019 року позивачем надано копії платіжних доручень від 01 жовтня 2019 року № 6408, 01 жовтня 2019 року № 6412, 17 жовтня 2019 року № 6468, 18 жовтня 2019 року № 6473, 18 жовтня 2019 року № 6475, 02 жовтня 2019 року № 75, 02 жовтня 2019 року № 76, 15 жовтня 2019 року № 83 на загальну суму 379 509,62 грн, які були подані та проведені Держказначейською службою України та АТ «УКРСИББАНК».

Відповідно до платіжного доручення від 01 жовтня 2019 року № 6408 на суму 65121,88 грн із призначенням платежу 101;31815760; сплата ЄСВ (22%) нарахованих на заробітну плату за 2-гу половину вересня 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 01 жовтня 2019 року;

відповідно до платіжного доручення від 01 жовтня 2019 року № 6412 на суму 1638,27 грн із призначенням платежу 101;31815760; сплата ЄСВ (8,41%) нарахованих на заробітну плату інвалідів за вересень 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 01 жовтня 2019 року;

відповідно до платіжного доручення від 17 жовтня 2019 року № 6468 на суму 21351,06 грн із призначенням платежу 101;31815760; сплата ЄСВ (22%) нарахованих на заробітну плату за першу половину жовтня 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 17 жовтня 2019 року;

відповідно до платіжного доручення від 18 жовтня 2019 року № 6473 на суму 8589,41 грн із призначенням платежу 101;31815760; сплата ЄСВ (22%) нарахованих на заробітну плату за першу половину жовтня 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 18 жовтня 2019 року;

відповідно до платіжного доручення від 02 жовтня 2019 року № 75 на суму 173769,72 грн із призначенням платежу 101;31815760;217520;2610 сплата ЄСВ (22%) нарахованих на заробітну плату за другу половину вересня 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 04 жовтня 2019 року;

відповідно до платіжного доручення від 02 жовтня 2019 року № 76 на суму 1563,49 грн із призначенням платежу 101;31815760;217520;2610; сплата ЄСВ (8,41%) нарахованих на заробітну плату інвалідів за другу половину вересня 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 04 жовтня 2019 року;

відповідно до платіжного доручення від 15 жовтня 2019 року № 83 на суму 107021,74 грн із призначенням платежу 101;31815760; сплата ЄСВ (22%) нарахованих на заробітну плату за першу половину жовтня 2019 року, відповідно до якого позивачем сплачено ЄСВ на казначейський рахунок ГУ ДКСУ у м. Києві № 3022659. Вказане платіжне доручення проведено банком 10 жовтня 2019 року.

З наведеного вбачається, що із вищезазначених платіжних доручень, лише платіжними дорученнями від 01 жовтня 2019 року № 6408 на суму 65121,88 грн, від 01 жовтня 2019 року № 6412 на суму 1638,27 грн, від 02 жовтня 2019 року № 75 на суму 173769,72 грн та від 02 жовтня 2019 року № 76 на суму 1563,49 грн підтверджується сплата позивачем ЄСВ у розмірі 242 093,36 грн.

В інших платіжних дорученнях вказано призначення платежу за жовтень 2019 року, відтак до спірного періоду вказані платіжні доручення не відносяться.

Таким чином, матеріали справи містять доказ часткової сплати ЄСВ за вересень 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року зобов`язано позивача надати докази сплати ЄСВ за період вересень 2019 року у сумі 402 060,26 грн (копії платіжних доручень, банківські виписки, тощо).

Проте, позивачем на вимогу суду жодних доказів та пояснень не надано.

Таким чином, в даній справі позивачем частково спростовано доводи податкового органу, а саме доведено сплату ЄСВ у розмірі 242 093,36 грн у спірному періоді, відтак рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, з наданого рішення № від 11 лютого 2020 року та розрахунку штрафної санкції не вбачається можливими відокремити сплачену суму у відношенні до застосованої суми штрафної санкції, відтак, суд вважає за доцільним скасувати спірне рішення № від 11 лютого 2020 року повністю, врахувавши право податкового органу на повторне винесення рішення про застування штрафних санкцій та нарахування пені на частину заборгованості з ЄСВ, сплата якої в даному провадженні не підтверджена.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс» - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішенням Головного управління Державної податкової служби у місті Києві від 08 квітня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

3. Стягнути на користь Спеціалізованого комунального підприємства «Київтелесервіс» (04050, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 10, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) судовий збір у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова