Справа № 360/2402/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2402/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грисар-Агро» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 78582,10 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 11 травня 2021 року надійшла позовна заява Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач, ЛОВФСЗІ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грисар-Агро» (далі - відповідач, ТОВ «Грисар-Агро»), в якому позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (арк. спр. 91-92) просить:

стягнути з відповідача адміністративно-господарську санкцію за 2020 рік у сумі 73914,29 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 16 квітня 2021 року по 27 квітня 2021 року у розмірі 177,36 грн, разом 74091,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, здійснив реєстрацію у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю 23.08.2013, реєстраційний номер 44/251/233. Відповідачем надано Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік за формою ІО-ПОІ вх. № 1359 від 22.02.2021 року. Позивач зазначив, що зі звіту вбачається не виконання нормативу створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у зв`язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 73914,29 грн, яку відповідач, враховуючи норму частини четвертої статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», повинен був сплатити до 15 квітня наступного за роком, у якому відбулося порушення нормативу, про що був повідомлений позивачем. Також позивачем здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати адміністративно-господарської санкції з 16.04.2021 по 27.04.2021 з урахуванням облікової ставки НБУ у розмірі 7,5% річних за кожен день прострочення.

На думку позивача, відповідач не виконав усіх необхідних заходів щодо виконання нормативу створення робочих місць призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю.

На підставі зазначеного, позивач просив стягнути з відповідач адміністративно-господарські санкції та пеню у сумі 74091,65 грн.

Ухвалою від 17 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 27-28).

Зазначена ухвала суду та позов з додатками надіслані 18.05.2021 Товариству з обмеженою відповідальністю «Грисар-Агро» на електронну адресу відповідача, що підтверджено відповідним повідомленням (арк. спр. 32).

Правом подати до суду відзив на позовну заяву разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, відповідач не скористався.

Згідно з частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд кваліфікує неподання відповідачем відзиву на позовну заяву як визнання позову.

Відповідно до положень частини шостої статті 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «Грисар-Агро», код 31380689, зареєстровано за адресою: 92312, Луганська область, Новопсковський р-н, село Танюшівка, вулиця Центральна, будинок 24, квартира 1.

Відповідно до Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 (далі Порядок № 70), ТОВ «Грисар-Агро» зареєстровано у ЛОВФСЗІ з 23 серпня 2013 року за № 44/233/97, що підтверджено копією довідки про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 23 серпня 2013 року № 2697 (арк. спр. 15).

На виконання вимог Порядку № 70 ТОВ «Грисар-Агро» до ЛОВФСЗІ подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2021 рік, в якому зазначено, що середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 35 особи, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб) 0; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статі 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (осіб) - 3; фонд оплати праці штатних працівників (тис. грн) 2587,00; середньорічна заробітна плата штатного працівника (грн) 73,90; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (грн) 73,90 (арк. спр. 94).

Позивачем на адресу ТОВ «Грисар-Агро» направлено лист від 21 січня 2021 року за вих. № 53/02-12 з проханням здійснити сплату адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році та пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій (арк. спр. 17).

Позивачем 23 березня 2021 року за вих. № 360/05-03 на адресу Головного управління ДПС у Луганській області направлено запит про надання інформації про середньооблікову кількість працівників, у тому числі осіб з інвалідністю, у розрізі по місяцях за 2020 році, а також суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ТОВ «Грисар-Агро» (арк. спр. 18).

Згідно з інформацією, зазначеною у листі Головного управління ДПС у Луганській області від 27.05.2021 № 4779/9/12-32-24-10-08 за 2020 рік у відповідності до поданої звітності ТОВ «Грисар-Агро» штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлено інвалідність не було (арк. спр. 87).

Позивачем 16.02.2021 за вих. № 154/05-03 на адресу Новопсковського районного центру зайнятості направлено запит про те, чи надавалися ТОВ «Грисар-Агро» до центру зайнятості відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2020 року з наданням копій звітності за формою № 3-ПН; чи направлялися Новопсковським районним центром зайнятості особи з інвалідністю для працевлаштування зазначеним роботодавцем та чи мали місце випадки відмови роботодавцем у їх працевлаштуванні протягом 2020 року, з наданням копій направлення на працевлаштування; чи здійснювалося замовлення зазначеним роботодавцем до Новопсковського районного центру зайнятості на професійне навчання або підготовку особи з інвалідністю у разі відсутності фахівців з потрібними професіями серед зареєстрованих у державній службі зайнятості осіб з інвалідністю (арк.спр.19).

Листами від 22.03.2021 № 258/07-20 та від 24.05.2021 № 448/07-21 Новопсковський районний центр зайнятості підтвердив, що ТОВ «Грисар-Агро протягом 2020 року надавав до Новопсковського районного центру зайнятості звіти «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» за формо 3-ПН про наявність вільних робочих місць за професією «бухгалтер», на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю. У зв`язку з відсутністю на обліку у Новопсковському районному центрі зайнятості протягом 2020 року зареєстрованих осіб з інвалідністю, які проживають на території, де розташоване підприємство, на заявлені вакансії направлення на працевлаштування не видавались. ТОВ «Грисар-Агро знаходиться в с. Танюшівка Новопсковського району, яке є транспортно-недоступним населеним пунктом. Укомплектування вакансій підприємства можливе тільки за рахунок осіб з інвалідністю, які мешкають на території його розташування. Протягом 2020 року особи з інвалідністю, які проживають в с. Танюшівка до Новопсковського районного центру зайнятості не звертались. З метою укомплектування вільних робочих місць для осіб з інвалідністю ТОВ «Грисар-Агро», Новопсковським районним центром зайнятості в році проведена наступна робота: - опрацьовувався банк даних осіб з інвалідністю, які перебуваю: обліку в управлінні соціального захисту населення Новопсковської Р,1 проживають в с. Танюшівка; - розміщувались оголошення про вільні робочі місця в ТОВ ««Грисар-Агро» в районній газеті «Перемога» та на офіційній сторінці Новопсковського районного центру зайнятості в Фейсбук; - відомості про професійно-кваліфікаційний склад безробітних о. інвалідністю центром зайнятості ТОВ «Грисар-Агро» не надавалися, том; протягом 2020 року на обліку в центрі зайнятості особи з інвалідністю с. Танюшівка не перебували; - в вересні 2020 року з метою вирішення питання виконання норма, робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю Новопсковського районним центром зайнятості була проведена зустріч з ТОВ «Грисар-Агро» надісланий лист на підприємство (арк. спр. 20, 34).

За несвоєчасну сплату ТОВ «Грисар-Агро» адміністративно-господарських санкцій за 2020 рік ЛОВФСЗІ нараховано підприємству пеню в сумі 177,36 грн, про що зазначено у розрахунку суми позову, пред`явленого щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування інвалідів (арк. спр. 95).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача, суд виходить з такого.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон № 875).

Відповідно до статті 7 Закону № 875 законодавство про соціальну захищеність осіб з інвалідністю в Україні складається з цього Закону та інших актів законодавства, що видаються відповідно до нього.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 875 забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 18 Закону № 875).

Статтею 18-1 Закону № 875 визначено, що особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна.

Рішення про визнання особи з інвалідністю безробітною і взяття її на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання особи з інвалідністю на підставі поданих нею рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів.

Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Державна служба зайнятості може за рахунок Фонду соціального захисту інвалідів надавати дотацію роботодавцям на створення спеціальних робочих місць для осіб з інвалідністю, зареєстрованих у державній службі зайнятості, а також проводити професійну підготовку, підвищення кваліфікації і перепідготовку цієї категорії осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Підприємствам, установам, організаціям, у тому числі фізичним особам, які використовують найману працю, за працевлаштування осіб з інвалідністю за направленням територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, можуть надаватися компенсації, визначені Законом України «Про зайнятість населення».

Положеннями статті 19 Закону № 875 визначено, що:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (частина перша);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (частина друга);

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (частина третя).

Аналіз зазначених положень Закону№ 875 дає підстави для висновку про те, що обов`язки роботодавців стосовно забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування полягають у:

виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць;

створенні для осіб з інвалідністю умов праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

забезпеченні інших соціально-економічних гарантій, передбачених чинним законодавством;

наданні державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування осіб з інвалідністю;

звітуванні Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

у разі невиконання такого нормативу щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

Таким чином, судом установлено, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування. Такий обов`язок покладений на державну службу зайнятості.

Згідно з частиною першою статті 20 Закону № 875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина друга статті 20 Закону № 875).

Відповідно до частини четвертої статті 20 Закону № 875 адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 50 Закону України 5 липня 2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про:

попит на робочу силу (вакансії);

заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання не пізніше ніж за два місяці до вивільнення (не пізніше ніж за 30 календарних днів до вивільнення у разі звільнення державних службовців відповідно до пунктів 1 та 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 затверджено порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування (далі - Порядок № 70).

Відповідно до цього Порядку Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Наказом Мінсоцполітики від 27.08.2020 № 591 (далі - Наказ № 591) затверджено, форму звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю» та Інструкцію щодо її заповнення, які введено в дію, починаючи зі звіту за 2020 рік.

Наказом Мінсоцполітики від 18.12.2020 № 821 (далі - Наказ № 821) внесено зміни до форми звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю» та Інструкції щодо її заповнення, які діють з 12 лютого 2021 року (Офіційний вісник України від 12.02.2021-№ 11).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 (у редакції наказу Міністерства соціальної політики України від 05 грудня 2016 року № 1476), затверджено Форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону № 875.

Однак, на підприємство покладається обов`язок створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформувати про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування.

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність осіб з інвалідністю, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

Судом встановлено, що ТОВ «Грисар-Агро» у 2020 році своєчасно подало до ЛОВФСЗІ Звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (арк. спр. 95).

Водночас, у відповідності з Порядком подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 червня 2013 року за № 988/23520, ТОВ «Грисар-Агро» подало до Новопсковського районного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН про наявність вакансії бухгалтера у період з січня 2020 року по грудень 2020 року у кількості 1 вакансії (арк. спр. 37 - 84).

Вищезазначене свідчить, що відповідачем уживалися залежні від нього заходи щодо працевлаштування осіб з інвалідністю на вакантні посади. Фактів відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю при розгляді справи судом не встановлено.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті особами з інвалідністю робочі місця є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Згідно із статтею 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Отже, для стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності підприємства складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій.

У постанові від 26.06.2018 по справі № 806/1368/17 Верховний Суд зробив правовий висновок про те, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов`язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Отже, своєчасно та в повному обсязі надавши інформацію про попит на вакансії підприємство, фактично, вживає усіх залежних від нього передбачених законом заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зважаючи на вжиття ТОВ «Грисар-Агро» усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, суд вважає, що позивач намагається покласти на відповідача відповідальність у вигляді фінансових санкцій та пені за відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства осіб з інвалідністю, які бажають працевлаштуватись, що є неприпустимим.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (місцезнаходження: 93011, Луганська область, місто Рубіжне, вулиця 30 років Перемоги, будинок 30, код за ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грисар-Агро» (місце знаходження: 92312, Луганська область, Новопсковський район, село Танюшівка, вулиця Центральна, будинок 24, квартира 1, код за ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 74091,65 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова