Справа № 640/12792/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

29 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Коротких А.Ю.,

за участю секретаря Бринюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відкритого акціонерного товариства "Хімічний Завод "Ріхтер Гедеон" про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом відкритого акціонерного товариства "Хімічний Завод "Ріхтер Гедеон" до Міністерства охорони здоров`я України, державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України", третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Фармак" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство Хімічний завод «Ріхтер Гедеон» (далі - позивач, ВАТ ХЗ «Гедеон Ріхтер») звернулося до суду з позовом до Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України, відповідач 1), Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» (далі - ДП ДЕЦ МОЗ України, відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу МОЗ України №78 від 11 січня 2019 року «Про відмову у державній перереєстрації лікарського засобу «Мідокалм» та заборону застосування генеричних лікарських засобів, які містять діючу речовину «толперизону гідрохлорид» в аналогічній лікарській формі на території України, а саме: « 1. Відмовити у державній перереєстрації лікарського засобу згідно із переліком (додаток 1);

- зобов`язати ДП ДЕЦ МОЗ України скласти позитивні рекомендації для МОЗ про можливість перереєстрації лікарського засобу «Мідокалм», розчину для ін`єкцій, по 1 мл в ампулі, по 5 ампул у картонній упаковці протягом 10 робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили;

- зобов`язати МОЗ України видати наказ про державну перереєстрацію (на необмежений термін) та внести до Державного реєстру лікарських засобів України лікарський засіб Мідокалм розчину для ін`єкцій, по 1 мл в ампулі, по 5 ампул у картонній упаковці протягом 20 робочих днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідачами було подано апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року апеляційні скарги Міністерства охорони здоров`я України та державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України видати наказ про державну перереєстрацію (на необмежений термін) та внести до Державного реєстру лікарських засобів України лікарський засіб «Мідокалм», розчин для ін`єкцій, по 1 мл в ампулі, по 5 ампул у картонній упаковці скасовано, та прийнято в цій частині нове рішення, яким зобов`язано Міністерство охорони здоров`я України розглянути питання щодо державної перереєстрації лікарського засобу «Мідокалм», розчин для ін`єкцій, по 1 мл в ампулі, по 5 ампул у картонній упаковці.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року залишено без змін.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від відкритого акціонерного товариства "Хімічний Завод "Ріхтер Гедеон" про зобов`язання державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" та Міністерства охорони здоров`я України подати звіт про виконання судового рішення у справі №640/12792/19.

В обґрунтування заяви представник позивача вказує про те, що станом на дату подання клопотання та після скасування пункту 1 наказу МОЗУ №78 від 11.01.2019 - відповідачі не вчинили жодних дій щодо виконання судових рішень.

Так, на переконання представника позивача, наявні достатні фактологічні та правові підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Розглянувши подану заяву, доводи, викладені в ній, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року зазначив, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N 11-рп/2012).

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 7 травня 2002 року у справі "Бурдов проти Росії" визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Нормативні приписи, закріплені у ч. 1 ст. 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, пп. "ґ" п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, згідно яких у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття постанови у справі.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31.07.2018 року у справі №235/7638/16-а.

При цьому, у постановах від 15.08.2019 року у справі № 826/15466/16 та від 11.02.2020 року у справі №200/3958/19-а Верховний Суд зауважив, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів звертає увагу, що факт невиконання суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі судового рішення входить до предмету доказування та повинен підтверджуватися відповідними належними і допустимими в розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України доказами.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження своїх доводів щодо невжиття відповідачем будь-яких дій на виконання рішення суду у цій справі, заявником суду не надано.

Водночас, у своїх запереченнях на вказану заяву про встановлення судового контролю представник відповідача 2 вказує про те, що на виконання рішень суду у даній справі відповідачами вчинено такі дії:

19.05.2021 відповідачем 2 направлено до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення судового рішення у даній справі;

25.05.2021 відповідачем 1 видано наказ №1030 «Про внесення змін до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 січня 2019 року №78, яким скасовано пункт 1 наказу відповідача 1 від 11.01.2019 №78, на підтвердження чого надано копію відповідного наказу;

27.05.2021 відповідачем 2 виконано рішення суду в частині стягнення з Центру на користь позивача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн., на підтвердження чого надано платіжне доручення №1021.

Таким чином, з огляду на те, що позивачем не було наведено аргументів на переконання необхідності вжиття процесуальних заходів у вигляді подання звіту та ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідачів ухилитися від виконання судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви.

Керуючись ст. ст. 248, 310, 322, 325, 328, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відкритого акціонерного товариства "Хімічний Завод "Ріхтер Гедеон" про зобов`язання державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України" та Міністерства охорони здоров`я України подати звіт про виконання судового рішення у справі за позовом відкритого акціонерного товариства "Хімічний Завод "Ріхтер Гедеон" до Міністерства охорони здоров`я України, державного підприємства "Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України", третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Фармак" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: