Справа № 280/3405/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Справа № 280/3405/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці із 90% до 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

2) зобов`язати відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, виходячи із 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень максимальним розміром, довічно, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

3) зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу за період з 19.02.2020;

Крім того, на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) просить встановити строк, в період якого зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання судовою рішення Запорізького окружного адміністративного суду по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20 зобов`язано Управління здійснити ОСОБА_1 , перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 26.02.2020 №08-02/775, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. На виконання вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено його в розмірі 64 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач звертає увагу, що йому призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді, у зв`язку з чим, вважає, що відповідач під час здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно зменшив основний розмір суддівської винагороди, з якого здійснюється обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з 90% на 64%. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 05.05.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, витребувано матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

27.05.2021 від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 05.05.2021 в частині витребування доказів та відзив на позовну заяву, в якому відповідач з посиланням на частину 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) вказує, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20 Управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у відповідності до чинних норм законодавства, з урахуванням стажу роботи позивача 27 років 10 місяців 11 днів, розрахованого за Закон №1402-VIII. Також посилається на те, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться лише у разі затримки виплати доходів, які вже були нараховані. Просить в задоволенні позову відмовити.

На підставі матеріалів адміністративної справи судом встановлено такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20, яке набрало законної сили 16.10.2020, визнано протиправною відмову Управління від 19.03.2020 щодо обчислення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці в період з 19.02.2020. Зобов`язано Управління здійснити ОСОБА_1 обчислення та виплату щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці за період з 19.02.2020, виходячи з розміру заробітної плати, визначеного у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області за №08-02/775 від 26.02.2020.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20 встановлено такі обставини:

«Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу - орган державної влади 27.06.2002.

Позивач обіймав посаду судді Токмацького районного суду Запорізької області. Постановою Верховної Ради України від 20.05.2004 № 1734-IV «Про звільнення суддів» позивача було звільнено з посади судді Токмацького районного суду Запорізької області у зв`язку з поданням останнім заяви про відставку. Відтак, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди.

18.02.2020 Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р/2020 у справі №1-15/2018(4086/16) за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема положення розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами: пункту 7 «та ліквідуються» в частині Верховного Суду України; пункту 14 «судді Верховного Суду України»; пункту 25.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, третя особа 26.02.2020 на підставі Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII, Закону України від 14.11.2019 № 294-ІХ «Про державний бюджет України на 2020 рік», рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 у справі №1-15/2018(4086/16) для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання підготувала та видала позивачу Довідку № 08-02/775 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вбачається із даної довідки, станом на 18 лютого 2020 року сума суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку належного позивачу щомісячного довічного грошового утримання, складає 100 896,00 грн., у тому числі: - посадовий оклад - 63060,00 грн; - доплата за вислугу років - 37 836,00 грн.; - доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; - доплата за науковий ступінь - 0,00 грн; - доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн; - щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII - 0,00 грн.

27.02.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі оновленої Довідки від 26.02.2020 № 08-02/775 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 19.03.2020 № 0800-0206-8/10770 відповідач повідомив позивачу, що п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 у справі № 1-15/2018(4086/16) був визнаний неконституційним. Також, у листі зауважено, що згідно з п. 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 у справі № 1-15/2018(4086/16) Конституційний Суд України рекомендував Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у відповідність до цього рішення. Тому, відповідач зробив висновок, що до приведення у відповідність норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на теперішній час відсутні».

Відповідно до положень статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20 відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 . При перерахунку враховано збільшений розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-02/775 від 26.02.2020, проте змінено відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Позивач звернувся до Управління із заявою від 20.10.2020, в якій просив здійснити з 19.02.2020 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20 в розмірі 90 % суддівської винагороди, визначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-02/775 від 26.02.2020.

У відповідь позивач отримав лист Управління, в якому з посиланням на частину 3 статті 142 Закону №1402-VIII повідомлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. З 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено у розмірі 64 % (за 27 років роботи на посаді судді) в розміру заробітної плати 100 896,00 грн. згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-02/775 від 26.02.2020 та встановлено в розмірі 64 573,44 грн.

Позивач вважає, що призначене йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути обраховано, виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, на момент призначення такої виплати, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI).

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх судді у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Як встановлено судом, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі №280/2275/20 відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку враховано збільшений розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області №08-02/775 від 26.02.2020, проте змінено відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, як слідує зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується з тим, що при здійсненні вказаного перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідач зменшив відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки у 2004 році йому призначено довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи з 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, що є сталою величиною та не може змінюватися.

Суд зазначає, що з 19.02.2020 у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно Закону №1402-VIII.

Суд звертає увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, суд вважає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства та суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Отже, твердження позивача про те, що під час перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у зв`язку з ухваленням рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 необхідно застосовувати відсотковий розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який був визначений відповідно до положень законодавства, чинного на момент призначення такої виплати, є помилковими.

При здійсненні перерахунку відповідач визначив відсоткове значення розміру суддівської винагороди, з якого обчислено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_2 , у розмірі 64 % відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI з урахуванням стажу роботи на посаді судді 27 років 10 місяців 11 днів.

Спір щодо стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, у даній справі відсутній.

Отже, суд зазначає, що перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці позивачу проведено відповідно до вимог Закону №1402-VIII та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, а тому до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми саме цього Закону, а не вибірково з різних законів.

З огляду на вказане, суд доходить до висновку про те, що підстави для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% відсутні.

Також суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходу за період, суд зазначає, що приписами статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III є похідними від позовних вимог в частині спору щодо належного до застосування відсоткового розміру суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Отже, відсутнійсть підстав для задоволення основних позовних вимог свідчить також і про відсутність підстав для задоволення позовних вимог похідного характеру.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, також не підлягає задоволенню клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судовою рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених вимог та заперечень, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне судове рішення складено 05.07.2021.

Суддя М.О. Семененко