Справа № 640/17258/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, треті особи - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського Сергія Станіславовича, треті особи - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

30 червня 2021 року (головуючим суддею отримано 01 липня 2021 року) на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду від представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» надійшла заява про відкладення судового засідання та проведення судових засідань в режимі відеоконференції на підставі ст. 195 КАС України.

Розглянувши зазначену заяву, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 01 липня 2021 року, проте у судове засідання не з`явилися, то колегія суддів вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами. Підстав для відкладення судового засідання колегією суддів не встановлено.

Положеннями статті 195 КАС України визначений порядок участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Змістом частини 1 статті 195 КАС України передбачено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Частиною 2 статті 195 КАС України встановлено, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Відповідно до частини 6 статті 195 КАС України суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Як вказав Верховний Суд в ухвалі від 05.06.2018 року у справі № 554/8322/16-а, аналіз статті 195 КАС України свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Зазначена стаття не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що заявником не наведено жодних обставин щодо неможливості прибути до суду для розгляду своєї апеляційної скарги. Відтак, сам факт звернення заявника про розгляд справи у режимі відеоконференції не є вагомою підставою для проведення відеоконференції, або поважною причиною, яка фактично ускладнює або робить неможливою його участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Крім того, скаржником не дотримано вимог частини 2 статті 195 КАС України, а саме - заява подана менше ніж за п`ять днів до судового засідання (в день судового засідання).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про відкладення судового засідання та проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.07.2019 року у справі №524/7048/15-ц, 20 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_4 укладений договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 113 670,00 доларів США, строком до 19 листопада 2017 року. Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно із умовами кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця. У подальшому до договору вносилися зміни щодо строків щомісячного погашення, схеми погашення кредиту та кінцевого терміну повернення кредиту.

10 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено строки погашення кредиту з 01 по 25 число кожного місяця. 04 лютого 2009 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну, встановлено ануїтетний платіж у розмірі 1 203,55 доларів США. День сплати ануїтетного платежу - 04-го числа кожного місяця. Змінено кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 20 листопада 2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором, 20 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу приміщення нотаріальної контори, посвідченого 07 листопада 2001 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. і зареєстрованого в БТІ в книзі ОН-1 за номер запису № 153, та за реєстраційним номером в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 16504003.

Внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобов`язань та припинення здійснення щомісячних платежів з жовтня 2014 року, станом на 11 серпня 2015 року за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 74 244,76 доларів США. Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 11 серпня 2015 року нарахована в розмірі 38 580,99 грн.

З метою врегулювання погашення заборгованості банком 05 червня 2015 року відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, які відповідачами не виконані.

Заочне рішенням Автозаводського районного суду м Кременчука від 01 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу з повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 38 580,99 грн. набрало законної сили.

21 листопада 2015 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В., продав ТОВ «Алвіга» приміщення нотаріальної контори загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке було предметом іпотеки за договором від 20 листопада 2006 року.

Цього ж дня, приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. зареєстрований договір іпотеки, укладений між ТОВ «Алвіга» та ОСОБА_5 , предметом якого є нежитлове приміщення нотаріальної контори загальною площею 84,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

26.01.2018 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. право власності на спірну нерухомість зареєстровано за ОСОБА_6 .

На наступний день, 27.01.2018 року, відповідно до договору купівлі продажу. Посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М. право власності на спірну нерухомість зареєстровано за ОСОБА_1

11.09.2018 року відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В. право власності на спірну нерухомість зареєстровано за ОСОБА_3 . Приміщення нотаріальної контори придбано ним з публічних торгів, проведених у виконавчому провадженні, відкритому приватним виконавцем Скрипником В.Л. на виконання виконавчого напису нотаріуса, посвідчений 11.07.2018 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О. В. на користь ОСОБА_5

22.07.2019 року між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки серії ННХ № 518962 посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Доценко A.M.

Згідно даного Договору ОСОБА_3 передав позивачу, в рахунок забезпечення виконання своїх зобов`язань за Договором позики, в іпотеку об`єкт нерухомого майна - приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язання за даним договором визначено в розмірі 300 000,00 доларів США. Даний договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №32511148. Наведене підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 174829708 від 23.07.2019 року.

Разом з тим, 21 березня 2020 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61531581 з метою примусового виконання виконавчого листа №524/7048/15-ц від 19.02.2020 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука, згідно якого, в рахунок погашення заборгованості перед АТ «УкрСиббанк», яка виникла за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 20 листопада 2006 року в розмірі 74 244,76 доларів США (сімдесят чотири тисячі двісті сорок чотири долари США 76 центів) та пені в розмірі 38 580,99 грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят грн. 99 коп.) звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме приміщення нотаріальної контори, загальною площею 84,2 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 та зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним №04 за ОСОБА_3 .

Встановлено спосіб реалізації вищевказаного нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Так, суть спору виходить з того, що оскільки приміщення нотаріальної контори, загальною площею 82,2 кв.м. знаходиться у позивача в іпотеці, то на переконання останнього виконавець був зобов`язаний повідомити його про звернення стягнення на майно, та отримати від позивача письмову згоду на звернення стягнення на заставлене майно.

За таких обставин позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі по тексту - Закон №1404-VIII).

Так, відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, виконавче провадження №61531581 відкрито з метою виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 25.07.2019 року, залишеного без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 09.01.2020 року та постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2020 року.

Частиною першою ст. 48 Закону №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої, другої та третьої ст. 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з пунктом 1 Розділу VІІІ «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі по тексту - Інструкція №512/5), виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону.

Отже, опис та арешт майна боржника є виконавчою дією, що полягає у фіксації майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення, його характеристик (зовнішніх окремих властивостей тощо) з метою ідентифікації.

Відповідно до п. 10 Розділу VІІІ Інструкції №512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані, зокрема, назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо).

Так, відмінними ознаками квартири є її порядковий номер у будинку, номер будинку, назва вулиці, населеного пункту. За цими відмінними ознаками можна ідентифікувати конкретну квартиру, встановити її власника.

Таким чином, посилання позивача щодо незазначення відповідачем технічних характеристик об`єкту нерухомості в постанові про опис майна, не приймаються судом до уваги.

Крім того, статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (статті 222, 223, 225 ЦК України тощо).

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотеко держателя є недійсним.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року при розгляді справи № 6-308цс16.

Отже, беручи до уваги, що договір купівлі-продажу був укладений іпотекодавцем ОСОБА_2 без попереднього погодження із іпотекодержателем ПАТ «Укрсиббанк», то вказаний договір, як і подальші правочини, що були вчинені на його підставі є нікчемними і не потребують визнання даного факту у судовому порядку, оскільки їх недійсність прямо встановлена законом, а саме ч. 3 ст. 12 Закону України «Про іпотеку».

Разом з тим, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2016 року, яка набрала законної сили, визнано незаконним та скасовано запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію припинення обтяження іпотекою приміщення нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , встановленої на підставі договору іпотеки від 20 листопада 2006 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки договір іпотеки серії ННХ №518962 від 22.07.2019 року, укладений між ОСОБА_1 (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець), є нікчемним, відповідно у позивача відсутні та одночасно не могли навіть виникнути будь які майнові права на спірну нерухомість.

Враховуючи наведене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.