Справа № 160/7098/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2021 рокуСправа № 160/7098/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
2. Ухвалою суду від 11.05.2021 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам встановлені строки для подання заяв по суті спору, витребувано докази по справі.
3. 03.06.2020 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву з додатками та доказами його направлення позивачу.
5. Рішенням Павлоградської міської ради від 19.06.2018 № 1231/37-VII «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» затверджені нові ставки, які вступають в дію з 01.01.2019.
6. Відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному сайті виконавчого комітету Павлоградської міської ради відповідно до пункту 3, 4 статті 12 Податкового кодексу України у 2020 році продовжують діяти рішення міської ради: від 19.06.2018 № 1231/37-VII.
7. Безпосередньо Павлоградською міською радою жодних рішень щодо продовження дії рішень міської ради або нових рішень щодо ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік прийнято не було.
8. Виконавчий комітет Павлоградської міської ради не повноважний приймати рішення про продовження дії рішення міської ради від 19.06.2018 № 1231/37-VII.
9. Отже, оскільки відсутнє рішення Павлоградської міської ради «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік», а ставка податку повинна бути встановлена саме в рішенні міської ради, як окремому нормативно-правовому акті, стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в 2020 році є незаконним.
10. Місцеві ради мають обов`язково встановити (відповідним рішенням) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або зміни (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.
11. Позиція позивача кореспондується з позицією Верховного суду, що викладена у постанові по справі від 12.03.2020 № 820/4378/16.
12. Позивачу на праві приватної власності належить нерухоме майно, дані будівлі є адміністративного призначення, знаходяться в занедбаному стані, жодна діяльність в даних приміщеннях не ведеться.
13. Відповідачем жодних доказів на підтвердження того, що дані будівлі використовуються у комерційних цілях не надано, та не обґрунтовано чому при розрахунку ставки податку було застосовано саме коефіцієнт 0,5%.
14. При нарахуванні податкових зобов`язань контролюючий орган мав встановити фактичне використання скаржницею об`єкта нежитлової нерухомості та з урахуванням встановленого визначитись із ставками податку, які підлягали застосуванню.
15. Дані правовідносини вже переглядалися адміністративними судами у попередніх роках та судами були встановлені певні обставини щодо відсутності у відповідача при винесенні податкових повідомлень-рішень доказів віднесення будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 до комерційного призначення.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
16. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначив, що за ОСОБА_1 зареєстровано об`єкт нерухомості - будівлі та споруди загальною площею 1832 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Нежитлове приміщення належить позивачу, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, тому позивач, як його власник, зобов`язаний сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до вимог статті 266 ПК України.
17. Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, під час винесення якого ГУ ДПС керувалося рішенням Павлоградської міської ради від 19.06.2018 № 1231-37/VII, яким визначені ставки податку на нерухоме майно для об`єктів нежитлової нерухомості, а саме ставка податку на об`єкти нерухомості на 2020 рік встановлена у розмірі 0,5% мінімальної заробітної плати за 1 кв.м.
18. Таким чином, податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
19. ОСОБА_1 на праві приватної власності належать об`єкти нерухомості, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1832,0 кв.м, що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2007 по справі № 2-/07 та витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.11.2006.
21. Правомірність винесення ГУ ДПС у Дніпропетровській області вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у цій справі.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
22. Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
23. Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.
24. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
25. Статтею 265 ПК України встановлено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
26. Положеннями статті 266 ПК України визначено платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт та базу оподаткування цим податком, а також пільги зі сплати цього податку, його ставки, податковий період, порядок та строки обчислення, нарахування і сплати цього податку.
27. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
28. Згідно із підпунктом «б» підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.
29. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).
30. Відповідно до підпункту «л» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.
31. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
32. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).
33. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (підпункт 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України).
34. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).
35. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України).
36. Згідно із пунктом а) підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку.
37. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
38. Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
39. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
40. Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (підпункт 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
41. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (підпункт 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України).
42. Відповідно до пункту а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 26 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
43. Відповідно до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.
44. Згідно із підпунктами 12.3.1, 12.3.2, 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
45. Згідно з пунктом 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення місцевих податків і зборів, відповідно до Податкового кодексу України.
VІ. ОЦІНКА СУДУ
щодо встановлення ставки податку на нерухоме майно
46. Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» запроваджено новий місцевий податок, а саме: податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.
47. Платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт та базу оподаткування цим податком, а також пільги зі сплати цього податку, його ставки, податковий період, порядок та строки обчислення, нарахування і сплати цього податку визначено положеннями статті 266 ПК України.
48. З наведених вище положень ПК України вбачається, що база оподаткування податком на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки визначається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або оригіналів документів платника податків, які підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна.
49. Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
50. Наведеною нормою передбачено обов`язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Зазначена норма розрізняє період опублікування рішення ради, плановий період та наступний період, кожен з яких має самостійне правове значення та не може співпадати в часі.
51. Згідно із пунктом 2.1 статті 2 ПК України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.
52. Зміст наведених положень дає підстави для висновку, що місцеві ради мають обов`язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.
53. Вказана позиція кореспондується з позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 12.03.2020 по справі № 820/4378/16.
54. Норма підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).
55. Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.
56. Якщо таке рішення не буде опубліковане до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.
57. За вказаних обставин, у спірному випадку плановим періодом є 2018 рік (рік, в якому встановлено податок), натомість бюджетним періодом є 2020 рік, у якому ставки, закріплені у плановому періоді застосовуються контролюючим органом.
58. Спірне податкове повідомлення-рішення прийняте з урахуванням рішення Павлоградської міської ради від 19.06.2018 № 1231/37-VII «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».
59. За таких обставин суд зазначає про дотримання органом місцевого самоврядування норм, закріплених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України.
щодо застосування коефіцієнту 0,5%
60. Що стосується визначення зобов`язань зі сплати податку згідно спірного податкового повідомлення-рішення виходячи з розміру коефіцієнта 0,5% від мінімальної заробітної плати суд зазначає, що відповідно до Додатку 1 Рішення Павлоградської міської ради від 19.06.2018 № 1231/37-VII вказана ставка використовується для визначення оподаткування за категорією «Будівлі лікарень та оздоровчих закладів».
61. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2007 у справі №2-07/р встановлено, що скаржниця є власником об`єктів нежитлової нерухомості, а саме: №1 огорожа; будівля «Б» септик (система каналізації). Також, згідно Витягу про реєстрацію права власності від 16.11.2006 вона є власником будівлі А площею 1832,0 кв.м.
62. Разом із цим, у матеріалах справи відсутні докази використання скаржницею вказаного нерухомого майна як лікарні або оздоровчого закладу. Твердження щодо перебування вказаного нерухомого майна у занедбаному стані без здійснення у ньому комерційної діяльності відповідачем під час розгляду справи не спростовано. Як і не надано доказів комерційного характеру використання вказаних нежитлових будівель.
63. При цьому, зі змісту правовстановлюючих документів, зокрема Витягу про реєстрацію права власності від 16.11.2006, неможливо встановити в якому статусі будівлю А площею 1832,0 кв.м було набуто позивачем у власність. Лише у мотивувальній частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07.06.2007 у справі № 2-07/р згадується, що «згідно генерального плану від 14.04.2005 будинку АДРЕСА_1 входять: А-лікарня (будівля цегла), № 1 - огорожа, Б - септик(система каналізації)».
64. Проте, позивачем вказана будівля придбана за договором купівлі-продажу у жовтні 2006 року, тому немає підстав вважати, що нею придбана саме лікарня, адже право власності на підставі цього договору зареєстровано на об`єкт «Будівля А площею 1832,0 кв.м».
65. Суд зазначає, що при нарахуванні податкових зобов`язань контролюючий орган мав встановити фактичне використання скаржницею об`єкта нежитлової нерухомості та з урахуванням встановленого визначитися із ставками податку, які підлягали застосуванню.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
67. Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
68. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
69. Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
71. З урахуванням задоволення позову, суд присуджує на користь позивача суму судових витрат по сплаті судового збору.
щодо витрат на професійну правову допомогу
72. Позивачем заявлено клопотання про стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області витрат на послуги адвоката у розмірі 8000 грн.
73. Відповідач проти заявленого клопотання заперечив повністю, зазначив, що матеріали справи не містять остаточного розрахунку вартості наданих адвокатом юридичних послуг, акту виконаних робіт, рахунку на оплату цих послуг, чеки підтверджують поповнення картки по номеру, а не оплату послуг за договором та рахунком, виставленим адвокатом за надання послуг.
74. Порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу врегульований статтею 134 КАС України.
75. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
76. Згідно пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
77. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).
78. За приписами статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI):
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
79. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
80. 15.04.2021 між адвокатом Кудріним Дмитром Анатолійовичем та ОСОБА_1 укладений договір про надання юридичних послуг, відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями замовника.
1) надання правової допомоги на досудовій стадії (загалом витрачено 8 годин - 8000 грн):
- детальне вивчення і аналіз матеріалів справи (витрачено 3 години - 3000 грн);
- складання процесуальних документів: адміністративний позов з додатками, та інші процесуальні документи, подання до суду матеріалів (витрачено 5 годин - 5000 грн);
2) попередня практика роботи адвоката демонструє, що підготовка та судовий розгляд справи щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення найчастіше складається з десяти робочих годин;
3) загальна вартість наданих послуг складає 8000 грн.
82. До позовної заяви також додано рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2756, копію ордеру серії ДП № 872/037, копії квитанцій від 28.04.2021 про поповнення картки по номеру на загальну суму 8000 грн, отримувач Кудрін Дмитро Анатолійович , призначення платежу «за Дог.юр.посл. від 15.04.2021, платник ОСОБА_1 ».
83. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд виходить із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
84. Разом із цим, суд зазначає, що матеріали справи не містять остаточного розрахунку вартості наданих адвокатом Кудріним Д.А. на користь ОСОБА_1 послуг, виставленого адвокатом Кудріним Д.А. рахунку на оплату цих послуг, додаток № 1 до договору складений адвокатом одноособово. Крім того, зі змісту наданих квитанцій є невизначеним, якою особою було здійснено поповнення карткового рахунку.
85. Вказані обставини унеможливлюють встановлення обсягу наданої адвокатом Кудріним Д.А. позивачу правової допомоги з визначенням її остаточної вартості з розбивкою за кожним видом, а також встановлення факту оплати позивачем правової допомоги, тому суд відмовляє у задоволенні вимог в цій частині судових витрат.
87. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
90. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові втрати на сплату судового збору в сумі 908 грн.
91. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба