Справа № 320/5996/18
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року № 320/5996/18

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г. розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2016 №28869-0000.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що спірним податковим повідомленням-рішенням всупереч вимог податкового законодавства йому визначена сума податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, оскільки дія договору оренди землі була припинена у зв`язку із закінченням його строку (Соколівська сільська рада не надала згоди на продовження терміну дії договору оренди землі від 25.06.2013). Просив позов задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2108 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 22.01.2019

У відзиві на позов відповідач зазначив, що від Соколівської сільської ради 29.01.2016 до податкового органу надійшов перелік орендарів до якого входив позивач, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності, станом на 01.02.2016. Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення сформоване правомірно. Просив у задоволенні позову відмовити.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив в якій останній зазначив, що додаткова угода між ним та сільською радою від 25.01.2016 щодо зміни нормативної грошової оцінки земель та орендної плати не була підписана, та є неукладеною, тому вважає доводи викладені відповідачем у відзиві не обґрунтованими.

22.01.2019 представник позивача подав до суду клопотання в якому просив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

У зв`язку з поданим клопотанням позивача та на підставі ст.205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до протоколу від 27 травня 2008 року № 16 результатів аукціонних торгів ОСОБА_1 став переможцем аукціону, об`єктом якого є комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (нова адреса - АДРЕСА_1 ).

28 травня 2008 року між позивачем та Товарною біржею «Всеукраїнська біржа нерухомості» було укладено біржову угоду № 9 купівлі-продажу майна за результатами вищевказаного аукціону.

25 червня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,4399 га, орендна плата складала 4% від нормативно грошової оцінки, що становить 31 242 грн. строком на три роки (далі - Договір).

25 червня 2016 року закінчився термін дії Договору, у зв`язку з чим у травні 2016 року позивач, відповідно до норм статті 33 Закону України «Про оренду землі», звернувся до Соколівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про поновлення йому договору оренди земельної ділянки, на якій знаходяться нежитлові приміщення, що перебувають у його власності. Однак, відповіді на вказане звернення позивач не отримав. Після чого він самостійно здійснював спроби отримати інформацію про продовження договору оренди у голови Соколівської сільської ради, проте це не видалось за можливе.

Від Соколівської сільської ради 29.01.2016 до податкового органу надійшов перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі державної або комунальної власності станом на 01.02.2016, до якого входив позивач.

ГУ ДФС Житомирської області позивачу направлено податкове повідомлення-рішення від 20.09.2016 № 28869-0000 яким визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 70995,38 грн.

Вважаючи спірне податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктами 288.1-288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Таким чином, обов`язковою умовою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до статті 13 Закону України від 06.10.1998 №161-XIV "Про оренду землі" (далі по тексту - Закон №161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з статтею 19 Закону №161-XIV строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

За змістом статті 31 Закону №161-XIV договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Положеннями Закону №161-XIV визначений порядок дій орендаря та орендодавця в разі закінчення терміну дії договору оренди.

Відповідно до статті 33 Закону №161-XIV по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

В матеріалах справи відсутні докази укладання додаткової угоди між позивачем та Соколівською сільською радою про поновлення договору оренди землі від 25.01.2016, як і відсутня сама додаткова угода.

Крім того, відповідача стверджує, що сільська рада надсилала позивачу додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки та на його підтвердження надано копію зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення. Разом з тим, суд не бере до уваги дане твердження оскільки, з копії зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення не можливо встановити, що саме сільська рада надсилала позивачу. Також суд наголошує, що сторонами до позову не надано самої додаткової угоди від 25.01.2016.

За таких обставин, нарахування позивачу орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою у 2016 році на підставі договору оренди від 25.06.2013 є протиправним.

Таким чином, у контролюючого органу відсутні правові підстави, визначені пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, для нарахування позивачу орендної плати за землю.

За змістом частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В процесі судового розгляду податковий орган не довів правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства сплачений позивачем судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 20.09.2016 №28869-0000.

Стягнути на користь ОСОБА_1 709 (сімсот дев`ять) грн. 95 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.