Справа № 640/14433/21
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 640/14433/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області

Палігіна Олександра Петровича

про зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича, в якому просить суд зняти арешт з коштів, які містяться на всіх банківських рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження, в тому числі, але не виключно, виключити відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача повідомив, що державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу з підстав того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 08 червня 2021 року. Зобов`язано відповідача надати суду до 07 червня 2021 року: відзив на позовну заяву та належним чином засвідченні копії матеріалів виконавчого провадження № 57492650, докази направлення/вручення оскаржуваної постанови позивачу.

У судове засідання сторони не прибули, суд відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

16 червня 2021 року від відповідача до суду надійшли належним чином засвідченні матеріали виконавчого провадження № 57492650.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

22 жовтня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. відкрито виконавче провадження № 57492650 з примусового виконання виконавчого напису №5545, виданого 06 жовтня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. щодо звернення стягнення з боржника ( ОСОБА_1 ).

В межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем 01 листопада 2018 року, 12 листопада 2018 року, 04 грудня 2018 року, 05 грудня 2018 року, 18 квітня 2019 року прийняті постанови про арешт коштів боржника, якими накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Сбербанк»: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; в АТ «Ідея Банк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 , № НОМЕР_10 , № НОМЕР_11 ; в АТ «Сбербанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_4 ; в АТ «Ідея Банк» № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; в АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_13 , № НОМЕР_14 .

З наявних матеріалів справи вбачається, що 28 грудня 2019 року приватним виконавцем складено акт про те, що боржник не має майна на яке можна звернути стягнення, а вжиті виконавчі дії, щодо його розшуку виявилися безрезультатними.

Приватним виконавцем 28 грудня 2019 року прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5545, вчинений 06 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за період із 22 червня 2017 року по 15 серпня 2018 року в загальному розмірі 33342,07 грн, а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1000,00 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 16 лютого 2021 року.

11 березня 2021 року позивач звернулася до приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича із заявою про зняття арешту з банківських рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 та виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників.

Листом від 29 березня 2021 року № 9873 приватний виконавець повідомив позивача, що підстава для зняття арешту з коштів боржника відсутня, оскільки на момент її розгляду виконавець не може вчиняти жодних процесуальних дій в межах завершеного виконавчого провадження № 57492650.

Незгода позивача із вказаною відмовою зумовила її звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, (надалі - Закон № 1404-VIII (в редакції чинній станом на момент відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про накладення арешт). (далі - Закон №606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (в редакції чинній станом на момент винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини третьої статті 37 Закону № 1404-VIII У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Наявними матеріалами підтверджується, що 28 грудня 2019 року приватним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначені у статті 40 Закону №1404-VIII.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року, яке набрало законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 5545, вчинений 06 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, яким запропоновано стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за період із 22 червня 2017 року по 15 серпня 2018 року в загальному розмірі 33342,07 грн, а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 1000,00 грн.

Таким чином, виконавчий напис № 5545, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 57492650, в межах якого було накладено арешт на всі кошти позивача, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач вживав заходів щодо звернення до відповідача із заявою про зняття арешту з належного йому майна, однак відповідач відмовив у задоволенні такої заяви та рекомендував звернутись для вирішення даного питання до суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зняття арешту з коштів позивача, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача. Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Таким чином, враховуючи всі обставини встановлені під час розгляду даної справи, приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, про задоволення позову шляхом зняття арешту з рахунків ОСОБА_1 накладеного постановами про арешт коштів боржника від 01 листопада 2018 року, 12 листопада 2018 року, 04 грудня 2018 року, 05 грудня 2018 року, 18 квітня 2019 року в межах виконавчого провадження № 57492650.

Щодо позовної вимоги про виключення відомостей про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Єдиного реєстру боржників, суд зазначає наступне.

Станом на час розгляду справи, в Єдиному реєстрі боржників містяться відомості про ОСОБА_1 , з посиланням на виконавче провадження № 57492650.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1404-VIII єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Згідно пунктом 2 Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 № 2432/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 року за № 1126/29256 Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень - окремий спецрозділ, який є архівною складовою частиною Системи та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 року за № 388/7709, наказу Міністерства юстиції України від 28 квітня 2015 року № 614/5 «Про затвердження Тимчасового порядку автоматичного розподілу виконавчих документів між державними виконавцями і контролю строків виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2015 року за № 478/26923; Єдиний реєстр боржників - систематизована база даних про боржників, що є складовою Системи та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу Х Положення № 2432/5 Єдиний реєстр боржників формується з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Система забезпечує обробку даних про боржника та вносить відомості про нього до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, крім боржників, визначених пунктом 4 цього розділу. В Єдиному реєстрі боржників міститься інформація щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження зареєстровані в Системі після впровадження Єдиного реєстру боржників та боржників за виконавчими провадженнями про стягнення періодичних платежів (аліментів) за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Пунктом 3 роздулу І Положення № 2432/5 встановлено, що реєстраторами Системи є:

- відповідальні особи органу державної виконавчої служби;

- державні виконавці органів державної виконавчої служби;

- приватні виконавці;

- помічники приватних виконавців;

- відповідальні особи приватних виконавців;

- керівники органів державної виконавчої служби та їх заступники

- Згідно пунктів 6, 7 розділу Х Положення № 2432/5 Система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: 1) про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів. В день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання. У разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників. У разі відновлення виконавчого провадження відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників.

З аналізу вищевикладених приписів Закону України «Про виконавче провадження» та Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 № 2432/5 вбачається, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Як вже встановлено судом, виконавче провадження № 57492650 завершено на підставі прийняття приватним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Вказана норма, пункт 2 статті 37 Закону №1404-VIII, не входить до переліку підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Проте, як вже встановлено судом, виконавчий напис № 5545, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 57492650, в межах якого було накладено арешт на всі кошти позивача, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Отже, ОСОБА_1 , не перебуває у статусі боржника, який вона набула за виконавчим написом № 5545, вчиненим 06 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, оскільки вказаний напис визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Враховую встановлені факти судом, для належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги та зобов`язати відповідача виключити відомості про ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Єдиного реєстру боржників внесенні на підставі виконавчого провадження № 57492650.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, виходячи з аналізу положень чинного законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, колегія суддів приходить висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись положеннями статей 72-78, 79, 205, 229, 241-246, 250, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Зняти арешт з банківських рахунків, що належить ОСОБА_1 , накладеного у межах виконавчого провадження № 57492650 постановами Приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича про арешт коштів боржника від 01 листопада 2018 року, 12 листопада 2018 року, 04 грудня 2018 року, 05 грудня 2018 року, 18 квітня 2019 року.

3. Зобов`язати Приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників внесених на підставі виконавчого провадження № 57492650.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного виконавця Виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровичаи (14013, м. Чернігів, пр-кт Перемоги, 139, оф. 213) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 287, 293, 295 - 297 КАС України.

Згідно з частиною шостою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова