Справа № 420/1649/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1649/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянув у письмовому провадженні в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області , викладене у листі-повідомленні від 28.01.2021 року за № 1078-736/Р-02/8-1500/21 про відмову у виплаті пенсії без обмеження її максимальним розміром;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату пенсії за вислугу років з 01.01.2020 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду від 10.02.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що на час призначення йому пенсії у 2002 році діючим Законом України «Про прокуратуру» не було передбачено будь-якого обмеження пенсії максимальним розміром.

04.03.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, з огляду на який на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі №420/4849/20 з 01.01.2020 року пенсію позивача перераховано на підставі довідки про заробітну плату (грошового забезпечення) від 25.03.2020 року №42, виданою прокуратурою Одеської області, виходячи з розрахунку 90% від середньомісячного заробітку 46890,66 грн. та її розмір становив 42201,59 грн. Разом з тим, відповідно до п. 13-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ч. 3 п. 15 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», максимальний розмір не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Верховного Суду в адміністративній справі № 420/3284/20.

Ухвалою суду від 06.07.2021 року провадження у справі поновлено.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 з 03.08.2002 року є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від суми середньомісячного заробітку.

28.12.2020 року, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 року по справі №420/4849/20, ГУ ПФУ в Одеській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2020 року на підставі довідки про заробітну плату (грошового забезпечення) від 25.03.2020 року №42, виданою прокуратурою Одеської області, виходячи з розрахунку 90% від середньомісячного заробітку 46890,66 грн. та визначено розмір пенсії - 42201,59 грн.

При цьому, з огляду на протокол перерахунку пенсії від 28.12.2020 року, відповідачем визначено належну до виплату суму пенсії з 01.01.2020 року - 16380 грн., з 01.07.2020 року - 17120 грн., з 01.12.2020 року - 17690 грн., з урахуванням обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

16.01.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому пенсії без обмеження максимальним розміром.

Листом від 28.01.2021 року № 1078-736/Р-02/8-1500/21 відповідач відмовив позивачу у задоволенні вказаної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції чинній станом на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Приписами ч. 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991 року (в редакції чинній станом на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII).

Питання пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих органів прокуратури України визначено і на теперішній час регулюється статтею 86 Закону №1697-VIІ.

Згідно з частиною 13 статті 86 Закону №1697-VIІ, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.

Частиною 20 статті 86 Закону №1697-VIІ встановлено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень абзацу 6 пункту 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону України від 02 березня 2015 р. № 213-VIII і Закону України № 911-VIII від 24 грудня 2015 р.), максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Однак, згідно пункту 2 Прикінцевих Положень Закону України від 02 березня 2015 р. N 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) встановлений цим Законом стосується саме працюючих пенсіонерів незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України № 911-VIII від 24 грудня 2015 цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VІ передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З огляду на ту обставину, що позивач є непрацюючим пенсіонером, і пенсія призначена йому до 01 січня 2016 року, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року.

Вказаний висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, що наведені у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 589/3997/16-а.

Таким чином, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 908,00 грн. судового збору, як за одну вимогу немайнового характеру.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду по справі № 800/592/17, відповідно до якої встановлення судового контролю може здійснюватися й після завершення розгляду справи.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Законом України «Про виконавче провадження» визначені заходи примусового виконання рішень суду, які орган виконавчої служби застосовує у випадку невиконання рішення суду у добровільному порядку.

Суд зазначає, що держава забезпечує виконання судових рішень, що виявляється у існуванні окремого державного інституту, який передбачає виконання рішень суду, що набрали законної сили у примусовому порядку у випадку невиконання боржниками таких рішень у добровільному порядку.

Таким чином, на думку суду, враховуючи, що рішення суду у даній справі може бути виконане у примусовому порядку на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», а також враховуючи те, що встановлення строку для подання звіту про виконання судового рішення є правом суду, а не обов`язком, суд вважає, що в задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 205, 243, 245, 246, 257- 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, викладену у листі-повідомленні від 28.01.2021 року за № 1078-736/Р-02/8-1500/21, у виплаті пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01.01.2020 року без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, місто Одеса, вул. Канатна, буд. 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Відмовити у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 06 липня 2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо