Справа № 722/564/21
Суддя: Цицак В. Л.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/564/21
Номер провадження 2-а/719/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Мідріган В.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м.Новодністровськ, Чернівецької області, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , за підписом представника Батракова Михайла Юрійовича, до інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта Грицюка Івана Миколайовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2021 року в Сокирянський районний суд Чернівецької області надійшов позов ОСОБА_1 , за підписом представника Батракова М.Ю., до інспектора ВБДР УПП в Чернівецькій області, старшого лейтенанта Грицюка І.М. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, який зданий до відправки на поштове відділення 23 квітня 2021р.

В обґрунтування позову зазначає, що 13 квітня 2021р. всупереч поясненням ОСОБА_1 незаконно винесено постанову серії БАА №495297 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, в якій вказано на порушення п. 31.4.7. Правил дорожнього руху (надалі - ПДР). Зазначає, що 13 квітня 2021 близько 07 год. 20 хв. ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом Mercedes-Benz, Sprinter 313 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Р63 в с. Коболчин, Сокирянського району, Чернівецької області, у напрямку м.Сокиряни, коли був зупинений працівниками патрульної поліції. Так, інспектор ОСОБА_2 , не пояснивши причини зупинки та оглянувши наявні у водія аптечку і вогнегасник, виніс оскаржувану постанову начебто у зв`язку із невідповідністю таких вимогам і стандартам ПДР. ОСОБА_1 , не погоджуючись із прийнятим інспектором рішенням про накладення адміністративного стягнення, відмовився від підпису у постанові. Також зазначає, що розгляд справи був проведений упереджено та протиправно, оскільки в постанові відсутня інформація про свідків проступку та їх пояснення; постанова винесена із грубим порушенням вимог законодавства щодо змісту та процедури складення, а саме не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.20215р., щодо повноти інформації; невірно зазначено модель транспортного засобу; нерозбірливий почерк інспектора. З огляду на зазначене, просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №495297, а провадження у справі закрити.

16 червня 2021р. із Сокирянського районного суду Чернівецької області на підставі ухвали суду від 18.05.2021р. в Новодністровський міський суд Чернівецької області надійшла вищезгадана справа, яка згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021р. передана для розгляду судді Цицак В.Л.

25 червня 2021р. ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін, залучено співвідповідача Департамент патрульної поліції, з врахуванням строків розгляду справи, визначених ст. 286 КАС України, надано відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву до 02 липня 2021р.

Відповідачам було надіслано копію позовної заяви із доданими до неї документами та копію ухвали суду на офіційну електронну адресу (а.с. 35) та поштою із рекомендованим повідомленням про вручення.

Станом на 05 липня 2021р. в суд ні відзив на позовну заяву, ні заяви чи клопотання не надходили.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на зазначене, суд проводить розгляд справи на основі наявних матеріалів.

У зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив, що згідно оскаржуваної постанови серії БАА №495297 від 13.04.2021р. ОСОБА_1 , 13.04.2021р. о 07 год. 25 хв., рухаючись по автодорозі Р63, керував транспортним засобом Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , комплектація якого не відповідає вимогам стандартів, а саме аптечка не відповідає вимогам даного транспортного засобу та вогнегасник не пройшов перевірки, а також встановлені самовільно додаткові три сидіння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та порушив п.31.4.7. ПДР. У зв`язку із зазначеним старшим інспектором ВБДР УПП в Чернівецькій області Грицюком І.М. складено постанову серії БАА №495297 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн. Оскаржувана постанова підписана особою, яка її винесла; а особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, відмовилася від підпису, про що вказано у постанові. При цьому, ОСОБА_1 роз`яснено його права, порядок сплати штрафу та надіслано копію постанови від 13.04.2021р. 14 квітня 2021р. рекомендованим листом (а.с. 15).

Як вбачається із посвідчення водія серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 являється водієм (а.с. 8), а транспортний засіб марки Mercedes-Benz, модель Sprinter 313 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , загальний легковий пасажирський - В із кількістю сидячих місць 9, належить з 12 жовтня 2016р. ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 7).

Позивачем надано чотири фотографії, на яких зображено аптечка автомобільна типу AMA-1, перелік лікарських засобів, що входять в аптечку першої медичної допомоги для транспортних засобів України типа АМА-1, та вогнегасник (а.с. 9-12).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Так, згідно ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.ч. 2, 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху, до яких відносяться і водії, зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Ці Правила згідно п. 1.1. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., зі змінами та доповненнями (надалі - ПДР), відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

За ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

При цьому, згідно п. 31.4.7. ПДР, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як інші елементи конструкції, зокрема, є) відсутні: медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; знак аварійної зупинки (миготливий червоний ліхтар), який відповідає вимогам стандарту, - на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі; на вантажних автомобілях з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т і в автобусах з дозволеною максимальною масою понад 5 т - противідкотні упори (щонайменше два); проблискові маячки оранжевого кольору на великовагових та великогабаритних транспортних засобах, на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі.

Так, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 11.06.2013р. № 622 «Про прийняття національних стандартів України, гармонізованих з міжнародними стандартами, затвердження національних стандартів України, змін до національних стандартів України та скасування національного стандарту України» затверджено з 01 вересня 2013р. зміни до національних стандартів України: ДСТУ 3961-2000 «Аптечка медична автомобільна. Загальні вимоги», згідно п. 3.1. якого Аптечка медична автомобільна (АМА) - це комплекс медичних засобів, що призначені для надання першої медичної допомоги постраждалим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та в поточному режимі експлуатації. При цьому, Аптечка медична автомобільна - 1 (АМА-1) призначена для укомплектування автомобілів, які мають до восьми включно сидячих місць, крім сидіння водія, та колісних тракторів; Аптечка медична автомобільна - 2 (АМА-2) - для укомплектування автомобілів з кількістю сидячих місць, крім сидіння водія, яка перевищує вісім.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1997р. № 1128 «Про забезпечення транспортних засобів первинними засобами пожежегасіння», зі змінами, встановлено норми оснащення вогнегасниками колісних транспортних засобів, зокрема, для легкового автомобіля - один порошковий вогнегасник (закачного типу ОП-2 (з) або газом- витіснювачем в балоні ВП-2) із зарядом вогнегасної речовини не менше 2 кг.

Відповідно до п. 6 розділу ІІ, п. 12 розділу ІІІ Правил експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.01.2018р. № 25, зареєстрованих Міністерством юстиції України 23.02.2018р. за № № 225/31677, виробники або постачальники зобов`язані забезпечити проведення технічного обслуговування вогнегасників відповідно до ДСТУ 4297:2004 «Пожежна техніка. Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги» на всій території України за регіональним принципом (розподілом) шляхом створення власних ПТОВ або надання повноважень існуючим ПТОВ, перелік яких наводиться в паспорті на кожний вогнегасник. Технічне обслуговування вогнегасників здійснюється ПТОВ, що мають відповідну ліцензію з надання послуг і виконання робіт протипожежного призначення відповідно до вимог ДСТУ 4297:2004 «Пожежна техніка. Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги», норм, правил (настанови з технічного обслуговування вогнегасників), установлених їх виробником, та інших нормативних документів і нормативно-правових актів з питань пожежної безпеки.

Так, у п. 4.2.3. ДСТУ 4297:2004 «Пожежна техніка. Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги» передбачено, що технічна діагностика всіх типів вогнегасників проводиться відповідно настанов по ТО виробника на конкретний тип вогнегасника з періодичністю не рідше один раз в рік.

Разом з тим, варто відзначити, що відсутність аптечки чи вогнегасника або наявність аптечки, яка призначена для транспортного засобу іншого типу, чи вогнегасника без проведеного ТО не являється технічною несправністю автомобіля, а є невідповідністю таким вимогам, як інші елементи конструкції транспортного засобу, і за таке правопорушення водій транспортного засобу підлягає адміністративній відповідальності за ст. 125 КУпАП, а не ч. 1 ст. 121 КУпАП, а водій транспортного засобу, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів - за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Згідно п. 31.1. ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

У п. 31.3.а) ПДР встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 5, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Так, відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах. Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до змісту п.п. 2, 3 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 22.12.2010р. №1166 «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» конструкція колісного засобу повинна відповідати ідентифікаційним даним, визначеним на дату його реєстрації (з урахуванням змін), зокрема, згідно з документами щодо переобладнання колісного засобу.

Згідно абз. 14 п. 1.10 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012р.

за № 1586/21898, переобладнання - зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції КТЗ, що порушують чи можуть порушити відповідність цього КТЗ вимогам нормативних документів щодо безпечності конструкції, наприклад, зміни: повної маси та її розподілу по осях; центру мас; типу двигуна, його маси і потужності; колісної бази чи колісної формули; конструкції систем світлової сигналізації, гальмового і рульового керування та трансмісії; зовнішньої поверхні кузова; захисних пристроїв; установки кабіни, кузова чи їхніх деталей; спеціального обладнання і номерних агрегатів тощо, не передбачених нормативно-технічною документацією на такий КТЗ.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що переобладнанням вважається зміна параметрів конструкції транспортного засобу, що призвело до зміни типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортного засобу, а також за умови, що проведені зміни не відповідають правилам, нормативам і стандартам України та не передбачені нормативно-технічною документацією на такий КТЗ.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.7. розділу 2 Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №710 від 26.11.2012р., зареєстрованих Міністерством юстиції України 25.12.2012р. за № 2169/22481 (надалі - Вимоги), транспортні засоби ідентифікують, беручи до уваги вимоги стосовно конструкції та технічних характеристик, наведених у його реєстраційних документах, зокрема реєстраційних документах інших держав, у маркуванні, в експлуатаційній та (або) ремонтній документації, іншому інформаційному забезпеченні виробника, документах з питань переобладнання, які були чинними на дату реєстрації (перереєстрації), та відповідно до законодавства. Переобладнані транспортні засоби ідентифікують за інформацією документів з питань переобладнання, з оцінки відповідності переобладнаного транспортного засобу, виданих відповідно до Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що свідчили б про проведене ОСОБА_1 переобладнання транспортного засобу та подальше використання такого із порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Постанова по справі згідно ч.ч. 2-3 ст. 283 КУпАП повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

У ч.ч. 1-2 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови від 13.04.2021р. у ній відсутнє посилання на докази, що стали підставою для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, щодо самовільного переобладнання автомобіля шляхом встановлення додаткових трьох сидінь, а також відсутнє вірне посилання на пункт нормативного акту (п. 31.3.а) ПДР), що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідні докази не надані відповідачем і суду.

Натомість, наявне посилання на інший пункт нормативного акту (п. 31.4.7. ПДР), за порушення якого (наявність аптечки, що не відповідає виду транспортного засобу, та недотримання термінів перевірки вогнегасника) для водіїв транспортних засобів встановлено адміністративну відповідальність за ст. 125 КУпАП, а для водіїв транспортних засобів, які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів - за ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Однак, в оскаржуваній постанові від 13.04.2021р. також відсутнє посилання на докази, що свідчили б про надання ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів та могли б стати підставою для прийняття рішення про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Більше того, відсутні будь-які докази, які б свідчили, що станом на 13 квітня 2021р. наявна у ОСОБА_1 аптечка не відповідала виду транспортного засобу та останнім не дотримано терміни перевірки вогнегасника.

Натомість позивачем надано фотозображення наявних у нього аптечки автомобільної типу АМА-1, що відповідає типу керованого ним транспортного засобу, та вогнегасника із відмітками дата виготовлення - грудень 2020р., дата проведення ТО - листопад 2021р.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України зазначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а відповідачем, на якого в силу ст. 77 КАС України покладено обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення, не надано суду матеріалів, що підтверджують правопорушення, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 недоведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а тому постанову від 13.04.2021р. серії БАА № 495297 слід скасувати, провадження у справі закрити.

Інші адміністративні правопорушення, що ставляться у вину ОСОБА_1 , не лише не відповідають кваліфікації вчиненого за ч. 1 ст. 121 КУпАП, але й відсутні будь-які докази їх вчинення.

Разом з тим, суд відхиляє доводити позивача про грубе порушення чинного законодавства щодо процедури складення оскаржуваної постанови.

За змістом ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Так, згідно ч.ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Аналогічне положення закріплено у п. 2 роз. ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованої Міністерством юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853 (надалі - Інструкція № 1395), згідно якого постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У рішенні Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Рішення) зазначено, що положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, у п. 2.3. мотивувальної частини цього Рішення вказано, що частинами 1 та 2 ст. 258 КУпАП визначено вичерпний перелік випадків, коли адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Згідно ст.ст. 278-280, 283 КУпАП та п.п. 9, 10 роз. ІІІ, п.п. 1, 2, 5 роз. IV Інструкції №1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу, та під час розгляду справи поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При цьому, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, враховуючи положення ст.ст. 254, 258, 276 КУпАП, п. 4 роз. І, п. 2 роз. ІІІ Інструкції 1395 та зміст оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 13.04.2021р. була винесена уповноваженим працівником органів Національної поліції із дотриманням вимог чинного законодавства щодо розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, вірно вказано марку транспортного засобу та його номерний знак, що являється достатнім для ідентифікації автомобіля, а почерк інспектора є доступний для читання.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, судовий збір слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ДПП.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», «Про автомобільний транспорт», Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 08.10.1997р. «Про забезпечення транспортних засобів первинними засобами пожежегасіння», додатком до постанови Кабінету Міністрів України №1166 від 22.12.2010р. «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються», Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015р. № 1395, зареєстрованою Міністерством юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853, Правилами експлуатації та типових норм належності вогнегасників, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.01.2018р. № 25, зареєстрованими Міністерством юстиції України 23.02.2018р. за № № 225/31677, Порядком затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012р. №521, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2012р. за № 1586/21898, Вимогами до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України №710 від 26.11.2012р., зареєстрованими Міністерством юстиції України 25.12.2012р. за № 2169/22481, ДСТУ 3961-2000 «Аптечка медична автомобільна. Загальні вимоги» та 4297:2004 «Пожежна техніка. Технічне обслуговування вогнегасників. Загальні технічні вимоги», ст.ст. 7, 122, 222, 245, 247, 251-252, 254, 258, 276, 278-280, 283-284 КУпАП, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 2, 5-16, 19, 72-77, 90, 94, 99, 139, 229, 241-246, 255, 271-272, 286, 292-293, п. 3 Розділу VІ Прикінцевих положень, п.п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 ), за підписом представника ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса для листування АДРЕСА_2 ), до інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, старшого лейтенанта Грицюка Івана Миколайовича (адреса місця праці: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Заводська, буд. 22), Департаменту патрульної поліції (адреса місця знаходження: м.Київ вул.Федора Ернста, буд.3, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити.

Постанову від 13.04.2021р. серія БАА №495297 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 454, 00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок).

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: