Справа № 158/1173/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 158/1173/21 пров. № А/857/9979/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року у справі №158/1173/21 (головуючий суддя Сіліч Ю.Л., м. Ківерці) за позовом Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 про продовження строку затримання до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Військова частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 про продовження строку затримання до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням від 27 квітня 2021 року Ківерцівський районний суд Волинської області у задоволенні позову відмовив.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам справи, що заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, було подано матір`ю відповідача, так як на момент подачі заяви відповідач була неповнолітньою, тому її вписали до заяви. І в подальшому отримала довідку про звернення. Але інтереси відповідача щодо прийняття рішення за вказаною заявою на час звернення до суду з позовом не вирішені.

Вважає, що на даний час наявні всі правові підстави для продовження строку затримання відповідача до завершення процедури прийняття рішення за заявою, поданою її матір`ю також і в її інтересах, про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30.10.2020 затримано громадянку Республіки Сомалі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з поміщенням її до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, на строк 6 місяців, починаючи з часу фактичного затримання до 09 год. 00 хв. 28.04.2021.

З повідомлення № 8010.7-44367/80.3-20 від 29.10.2020 року Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області слідує, що громадянка Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із неповнолітньою дочкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 18.10.2018 звернулися до УДМС у Київській області із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Наказом УДМС у Київській області від 08.11.2018 року № 448 ОСОБА_2 та її дочці ОСОБА_3 відмовлено в оформлені документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Рішенням ДМС України від 12.04.2019 № 48-19 відхилено скаргу громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 на наказ УДМС в київській області від 08.11.2018 №448 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, громадянки Сомалі ОСОБА_2 та її дитини ОСОБА_3 .

Зазначені наказ та рішення ОСОБА_2 оскаржила в судовому порядку (а.с. 18-19).

З огляду на викладені обставини, а також те, що строк затримання відповідача закінчується 28.04.2021, Військова частина НОМЕР_1 звернулася в суд з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що наказом УДМС у Київській області № 448 від 08.11.2018 року відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту, лише громадянці Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будь - яких відомостей про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту, громадянці Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вищевказаний наказ не містить. Також рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2020 року відмовлено у задоволені позову громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. ч. 11-13 ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як правильно встановив суд першої інстанції, матір відповідача-громадянка Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 звернулася до УДМС у Київській області в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. На даний час рішення ЦМУДМС України в м. Києві та Київській області про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 оскаржується в судовому порядку, кінцевого рішення не постановлено.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення стосовно відповідача - громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_3 не приймалося, так як її не зазначено в наказі ЦМУДМС України в м. Києві та Київській області, оскільки таке приймалося за заявою матері відповідача ОСОБА_2 , а відомості про її неповнолітню доньку відповідно до вимог ч. 9 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 8 липня 2011 року № 3671-VI були внесені до заяви.

Крім того, як в рішенні ДМС України від 12.04.2019 року № 48-19 за результатами розгляду скарги громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 на наказ УДМС у Київській області № 448 від 08.11.2018, так і в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2020 зазначено як скаржника і позивача - громадянку Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_2 , яка звернулася і у ДМС України, так і в суд у своїх власних інтересах, так і в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Також, відповідно до норм п.6.5 Правил розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.09.2011 №649, саме у рішенні про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, як такі, що отримали захист в Україні зазначаються неповнолітні члени сім`ї, внесені в заяву-анкету особи, яка подала заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (щодо визнання яких біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, висловлена письмова згода заявника в анкеті чи в заяві).

Беручи до уваги наведені вище обставини та правові норми, колегія суддів вважає, що остаточного рішення стосовно відповідача за заявою її матері в її інтересах про визнання біженцем або особою, що потребує додаткового захисту в Україні не прийнято, а тому строк затримання відповідача підлягає продовженню до вирішення заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше як на шість місяців, тобто до 09 год. 00 хв. 28 жовтня 2021 року.

Колегія суддів також враховує, що за умови звільнення відповідача з ПТПІ ДМС України, остання продовжить перебувати на території України незаконно.

Оскільки суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову про продовження строку затримання відповідача.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, дійшов помилкових висновків щодо відсутності підстав для продовження строку затримання відповідача до вирішення заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Керуючись статтями 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Скасувати рішення Ківерцівського районного суду Волинської області 27 квітня 2021 року у справі №158/1173/21 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянки Республіки Сомалі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до вирішення заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але не більше як на шість місяців, тобто до 09 год. 00 хв. 28 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 01.07.2021.