Справа № 420/2666/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2666/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивача ОСОБА_1 , представника Офісу Генерального прокурора - Пендей А.В., представник Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур про визнання протиправним і скасування рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур від 20.01.2021 року №2 "Про неуспішне проходження атестації" стосовно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 05.07.2004 до 14.12.2015 та з 31.01.2017 по теперішній час він працює в органах прокуратури України. На даний час позивач працює на посаді прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської обласної прокуратури.

Позивач вказав, що за час роботи в органах прокуратури він зарекомендував себе сумлінним та добросовісним працівником, до дисциплінарної відповідальності жодного разу не притягувався. Маючи стаж роботи в органах прокуратури понад 15 років, неодноразово проходив всі передбачені законодавством атестації, підвищення кваліфікації, спеціальні перевірки, люстраційну перевірку, щорічні таємні перевірки на доброчесність.

Позивач зазначив, що 04 жовтня 2020 року він звернувся із заявою до Генерального прокурора про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

У подальшому позивачем були успішно пройдені перші два етапи атестації прокурорів місцевих прокуратур та його допущено до третього етапу атестації у формі співбесіди (практичне завдання та перевірка доброчесності).

Перед проведенням співбесіди з позивачем, 26.11.2020 Сьомою кадровою комісією йому надіслані запитання щодо обґрунтувань набуття ним впродовж 2016-2020 років у власність земельних ділянок, квартири, частки будинку та автомобілів, у т.ч. щодо їх вартості, та з інших питань. Позивачем у визначені Порядком строки, а саме 01.12.2020, надані обґрунтовані пояснення та копії документів, а під час співбесіди 03.12.2020 повторно долучено на їх підтвердження копії документів.

Позивач вказав, що практичне письмове завдання перед проведенням співбесіди ним виконано вірно, у повному обсязі, з дотриманням вимог КПК України, а під час співбесіди 03.12.2020 у членів комісії запитань щодо його виконання не виникло, що, в свою чергу, вказує на його відповідність вимогам професійної компетентності в частині рівня знань та практичного застосування законодавства.

03.12.2020 та 20.01.2021 Сьомою кадровою комісією з атестації прокурорів місцевих прокуратур з ОСОБА_1 проведено досить тривалі співбесіди з метою виявлення відповідності вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, за результатами якої 20.01.2021 прийнято рішення № 2 «Про неуспішне проходження атестації» з мотивів надання комісії недостовірних відомостей, через що не можливо дійти висновку стосовно доброчесності поведінки прокурора.

Позивач зазначив, що залишаючись необ`єктивною та упередженою, кадрова комісія з самого початку співбесіди, яка тривала близько 45 хв., намагалась звинуватити його у неправомірності використання земельної ділянки фермерським господарством, сплати податку з доходів фізичних осіб, здійснення ним впродовж 2016 року підприємницької діяльності, придбання автомобіля «HYUNDAI Accent» 2010 р.в. та з інших питань.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що Комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність позивача високим стандартам та цінностям професійної етики, як концептуального положення, що визначає основні принципи, моральні норми та правила, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

На підставі досліджених матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень прокурора, Комісія дійшла висновку про те, що позивач з метою успішного проходження атестації надав комісії неправдиві відомості щодо придбання легкового автомобілю, що беззаперечно свідчить про його недоброчесність та невідповідність особистих якостей, високим етичним вимогам до прокурора.

Поряд з цим, у своєму рішенні Комісія зазначила, що недоброчесність полягає у тому, що особа яка стоїть на стражі закону та обіймає посаду прокурора, для отримання особистих переваг, у вигляді успішного проходження атестації, двічі надала комісії неправдиві відомості. Реальна вартість придбаного майна, на думку членів комісії, не відповідає його вартості, вказаній у декларації, що унеможливлює прийти до висновку, щодо доброчесності поведінки прокурора.

Разом з цим, у рішенні кадрової комісії не зазначено, що позивачем на підтвердження своїх пояснень надано відповідні документи, що підтверджують стан автомобіля та його вартість на момент придбання.

Позивач вказав, що посилаючись на невідповідність його вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, у рішенні № 2 від 20.01.2021 членами Сьомої кадрової комісії не надано жодних пояснень, на підставі яких документів та розрахунків такий висновок сформовано.

Протокол засідання Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур № 24 від 20.01.2021 також не містить жодних посилань на обставини, що мають значення для прийняття рішення № 2.

Таким чином, за логікою членів Сьомої кадрової комісії, будь-яке питання стосовно відповідності вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора може бути ініційоване на підставі невизначеної інформації, про яку відсутні будь-які згадки.

Вирішення ініційованого питання, згідно з наявними у матеріалах справи документами, відбувається без посилання на докази, а голосування з приводу такого питання - виключно на підставі внутрішнього переконаний за наслідками співбесіди та опрацювання інформації, відомості про яку відсутні.

Позивач зазначив, що якщо прокурор, який проходить атестацію, не задовольняє критеріям професійної етики та доброчесності, разом з іншою інформацією мають повідомлятися також обґрунтовані причини, з урахуванням яких прийнято рішення про неуспішне проходження атестації.

Виходячи з цього, необхідно, щоб рішення комісії про невідповідність прокурора, який проходить атестацію, критеріям доброчесності, не просто містило мотивувальну частину, а щоб така мотивувальна частина доповнювалася документами, які перевіряються, і які містять інформацію та посилання на порушення прокурором певних стандартів професійної етики та доброчесності.

Між тим, висновки кадрової комісії про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації не обґрунтовано належними доказами.

Так в ході проведення співбесіди позивачем надавались пояснення щодо придбання автомобіля «HYUNDAI Accent» за власні кошти, які були отримані у якості заробітної плати. Через те, що з моменту придбання автомобіля і до дня співбесіди пройшов значний проміжок часу позивач точно не зміг пояснити детальні обставини придбання автомобіля. Поряд з цим, придбання автомобіля здійснювалось через третю особу, якій були додатково сплачені кошти за певні послуги. На підтвердження правомірності дій, атестаційній комісії позивачем надано підтверджуючі документи, а саме: договір купівлі-продажу, акт технічного стану автомобіля, проте вказані документи не були враховані при прийнятті рішення про неуспішне проходження атестації.

В якості обґрунтування недоброчесності позивача в оскаржуваному рішенні зазначено, що він надав комісії неправдиві пояснення. Вказаним доводом жодним чином не може бути підтверджена його недоброчесність, оскільки позивач добросовісно виконує свої професійні обов`язки, за що отримує відповідну заробітну плату.

Позивач звернув увагу суду, що в ході підготовки до співбесіди, кадрові комісії наділені повноваженнями щодо отримання інформації з усіх органів влади та мають доступи до відповідних реєстрів, у тому числі Сервісних центрів МВС (щодо вартості купівлі-продажу аналогічних авто).

Разом із цим, членами Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів місцевих прокуратур не зібрано жодних доказів щодо підтверджують неправдивість пояснень позивача, а тим більше його недоброчесність.

Позивач зазначив, що саме Національне агентство з питань запобігання корупції є уповноваженим органом на здійснення моніторингу, зокрема, способу життя суб`єктів декларування. Водночас, таких висновків Національним агентством під час розгляду справи суду не надано, як і не надано доказів звернення відповідачів безпосередньо до Національного агентства з метою підтвердження або спростування сумнівів кадрової комісії щодо відповідності майна, яке знаходиться у власності та користуванні позивача та членів його сім`ї, їхнім законним доходам.

На думку позивача, оскаржуване рішення кадрової комісії щодо позивача не відповідає критеріям обґрунтованості та безсторонності, оскільки відповідачами не надано доказів, які вважаються встановленими та мали вирішальне значення для його прийняття, достовірність даних, які були взяті кадровою комісією до уваги.

Тобто, відсутність у рішенні, прийнятому за наслідками атестацій обґрунтованих мотивів, з яких кадрова комісія дійшла висновку про неуспішне проходження атестації прокурором, слугує підставою для його скасування. У свою чергу, це покладає на кадрові комісії обов`язок обґрунтувати рішення про проходження або не проходження атестації прокурором в такий спосіб, щоб рішення достатнім чином містило мотиви, на яких воно базується.

Ухвалою від 26.02.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.03.2021 року на 11:00 год.

Підготовче засідання 26.03.2021 року відкладено на 15.04.2021 року на 10:00 год.

Протокольною ухвалою від 15.04.2021 року суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 18.05.2021 року до 12:00 год.

Ухвалою від 18.05.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 03 червня 2021 року о 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні 03.06.2021 року оголошено перерву до 24.06.2021 року до 14:30 год. у зв`язку з необхідністю подання відповідачем додаткових доказів на вимогу суду.

У судове засідання, призначене на 24 червня 2021 року на 14 год. 30 хв., з`явилися позивач та представник відповідача - Офісу Генерального прокурора.

Представник другого відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача, що не з`явився.

Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник Офісу Генерального прокурора проти задоволення позову заперечував та вважав позов необґрунтованим, просив у його задоволенні відмовити.

12.04.2021 року представник відповідача - Офісу Генерального прокурора подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що пунктом 10 розділу II Закону №113-ІХ передбачено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі па постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації.

ОСОБА_1 було подано заяву у встановлений строк і за визначеною формою, у зв`язку з чим його допущено до проходження атестації прокурорів.

З огляду на це, останнім надано персональну згоду на те, що у разі прийняття кадровою комісією рішення про неуспішне проходженні атестації, його буде звільнено на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII (відповідно до вимог підпункту 2 пункту 19 розділу II Закону № 113-ІХ).

Позивач успішно пройшов перші два етапи атестації - іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

У зв`язку із цим позивача допущено до наступного етапу атестації - проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Відповідач вказав, що співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання (пункт 12 розділу IV Порядку № 221).

За змістом п. 13 розділу IV Порядку № 221 співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання. Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Обговорення відбувається шляхом опитування прокурора членами Комісії та надання ним відповідей і пояснень. Під час співбесіди підлягають обговоренню питання, які Комісією вважаються важливими, у тому числі ті, які можуть впливати на формування громадської думки щодо професійної етики та доброчесності прокурора.

За результатами атестації прокурора кадрові комісії ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації (пункт 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ).

Відповідач зазначив, що за результатом проведення співбесіди Сьомою кадровою комісією було ухвалено рішення про неуспішне проходження позивачем атестації від 20.01.2021 № 2.

За результатами проведеної співбесіди комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність ОСОБА_1 високим стандартам та цінностям професійної етики, як концептуального положення, що визначає основні принципи, моральні норми та правила, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків поза службою.

До початку проведення співбесіди до ОСОБА_1 , за попереднім погодженням із членами Сьомої кадрової комісії направлявся запитальник, який, крім іншого, містив питання щодо набуття прокурором у власність транспортних засобів, за ціною яка значно нижча ніж ринкова вартість аналогічних транспортних засобів.

Під час проведення співбесіди 03.12.2020 ОСОБА_1 щодо зазначених питань повідомив, що придбав транспортний засіб HYUNDAI Accent 2010 р.в. у березні 2020 року за ціною 49000,00 грн. На питання членів комісії, з яких причин вартість транспортного засобу вдвічі менша ніж ринкова, повідомив, що дійсно перед купівлею вивчав пропозиції за подібними авто та її вартість значно вище ніж та, за яку він придбав, повідомив комісії, що за те, що придбав автомобіль за низькою ціною заплатив три тисячі доларів, якійсь особі за здійснення пошуку такого транспортного засобу.

Така відповідь, на думку членів комісії, не є щирою та вичерпною щодо поставленого питання. Задля того, щоб уникнути наявних сумнівів щодо доброчесності ОСОБА_1 проведення його співбесіди було продовжено до 20.01.2021, та запропоновано прокурору надати обґрунтовані пояснення з обставин набуття транспортного засобу HYUNDAI Accent 2010 р.в. у березні 2020 року та надати підтверджуючі документи, а також з приводу його господарської діяльності як фізичної особи-підприємця за 2016 рік.

У січні 2021 року від ОСОБА_1 надійшли відповіді на додаткові питання з додатками, в яких він зазначає, що низька вартість придбаного транспортного засобу обумовлена його поганим технічним станом, значним кілометровим пробігом та потребою капітального ремонту. На проведення ремонту транспортного засобу, який відбувався з 16.03.2020 по 23.03.2020 у м. Одесі, ОСОБА_1 , з його пояснень, витратив біля 70 тисяч грн., але жодних документів на підтвердження зазначених витрат не надав, пояснюючи це тим, що «в Одесі на «ямі» (авторинок) квитанцій не видають».

Під час проведення співбесіди 20.01.2021 ОСОБА_1 підтримав свою версію набуття транспортного засобу, викладену у його додаткових поясненнях. На запитання чому кардинально змінилася його відповідь щодо обставин набуття, а саме: в частині сплати 3000 доларів на користь іншої особи за пошук авто за низькою ціною, ОСОБА_1 , повідомив, що вони не відповідають дійсності, були надані комісії 03.12.2020 лише з метою успішного проходження ним атестації.

У процесі проведення співбесіди 20.01.2021 ОСОБА_1 , після надання відповідей на додаткові питання членів комісії, повідомив, що раніше надані ним відповіді, щодо обставин набуття у власність транспортного засобу HYUNDAI Accent 2010 р.в. у березні 2020 року, не відповідають дійсності, а фактично за даний транспортний засіб ним сплачено продавцю дві суми 49000 грн. та біля 3000 дол. США.

На питання відносно його ставлення до неодноразового надання з його боку комісії неправдивих відомостей та відповідність, на його думку, його дій діям особи, яка може називати себе доброчесною, відповіді не отримано.

Наведені обставини, а саме надання ОСОБА_1 неправдивих відомостей, з метою успішного проходження ним атестації, беззаперечно свідчать про його недоброчесність та невідповідність його особистих якостей високим етичним вимогам до прокурора.

Недоброчесність, на думку комісії, полягає в тому, що особа, яка стоїть на стражі закону та обіймає посаду прокурора, для отримання особистих переваг, у вигляді успішного проходження атестації, двічі надавала комісії неправдиві відомості. Реальна вартість придбаного майна не відповідає його вартості, вказаній у декларації, що унеможливлює прийти до висновку щодо доброчесності поведінки прокурора.

Така поведінка прокурора ОСОБА_1 М.А. суперечить основним принципам професійної етики та поведінки прокурорів, визначених ст.4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, зокрема принципам професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури та верховенства права та законності.

Допущені порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та невідповідність прокурора вимогам пп. 3, 4 ч.4 ст.19 Закону України «Про прокуратуру», вбачається відсутність підстав для ухвалення рішення щодо відповідності останнього критеріям доброчесності та професійної компетентності, які є обов`язковою умовою та підставою для успішного проходження третього етапу атестації (співбесіди).

У зв`язку з цим, Сьомою кадровою комісією вирішено, що прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 не пройшов атестацію.

Відповідач вказав, що рішення кадрової комісії стосовно позивача містить мотиви його прийняття, висновки, зроблені комісією за результатами дослідження матеріалів атестації, наданих позивачем пояснень.

Таким чином, рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом та пропорційно.

Відповідач зазначив, що саме до повноважень кадрових комісій входить дослідження, обговорення результатів атестації прокурора та прийняття рішень про успішне чи неуспішне її проходження, що, в свою чергу, і є дискреційними повноваженнями кадрових комісій.

Відповідач вказав, що суд не наділений повноваженнями визначати питання для оцінювання відповідності критеріям доброчесності (моралі, чесності, непідкупності), у тому числі й щодо законності джерел походження майна, відповідності рівня життя кандидата або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата його статусу, наявності знань та практичних навичок.

Тому повноваження членів кадрової комісії щодо вирішення питання відповідності прокурора критерію доброчесності є дискреційними та знаходяться в межах їх виключної компетенції.

В обґрунтування своїх доводів відповідач посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/729/18 щодо кваліфікаційного оцінювання суддів, вважаючи схожими процедури проведення співбесіди прокурорів та суддів.

Так, відповідач зазначив, що Комісія, діючи відповідно до наведених правових норм, надала оцінку фактам, які можуть свідчити про відповідність або невідповідність судді, зокрема, критерію доброчесності. Комісія наголосила на тому, що в контексті запобігання корупції доброчесність є складовою діяльності судді, яка визначає межі і спосіб його поведінки.

Водночас Комісія не вирішувала питання вини особи у вчиненні, зокрема, корупційних правопорушень, не вчиняла дій, віднесених до виключної компетенції інших органів, у тому числі НАЗК, з контролю та перевірки декларацій, а діяла суто у межах своїх повноважень - в площині оцінки відповідності судді критерію доброчесності під час кваліфікаційного оцінювання, що дістало вияв у відповідній кількості балів та їх обґрунтуванні.

Також відповідач зазначив, що НАЗК не проводить перевірку декларацій, які подавали прокурори до запровадження електронних декларацій, тоді як під час атестації за результатами їх аналізу надається відповідна оцінка.

Відповідач - Сьома кадрова комісія відзив на позовну заяву не подала.

Заслухавши вступне слово позивача, представника Офісу Генерального прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з липня 2004 року, а на посаді прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області - з січня 2017 року (а.с. 137-138).

04.10.2020 року позивачем було подано заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію (а.с. 16).

Позивач успішно пройшов перші два етапи атестації - іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, а також іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що підтверджується відомостями про результати тестування, та допущений до третього етапу атестації - співбесіди.

20 січня 2020 року Сьомою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) було ухвалене рішення №2 про неуспішне проходження позивачем атестації (а.с. 103-105).

Як зазначено у вказаному рішенні, керуючись пунктом 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» та пунктом 6 розділу І, пунктом 16 розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, враховуючи результати проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, Комісія з`ясувала обставини, які свідчать про невідповідність прокурора Котовської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_1 високим стандартам та цінностям професійної етики, як концептуального положення, що визначає основні принципи, моральні норми та правила, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

До початку проведення співбесіди до ОСОБА_1 членами робочої групи за попереднім погодженням із членами 7 кадрової комісії направлявся запитальник, який, крім іншого, містив питання щодо набуття прокурором у власність транспортних засобів, за ціною, яка значно нижча, ніж ринкова вартість аналогічних транспортних засобів.

У рішенні також вказано, що під час проведення співбесіди 03.12.2020 ОСОБА_1 щодо зазначених питань повідомив, що придбав транспортний засіб HYUNDAI Accent 2010 р.в. у березні 2020 року за ціною 49000,00 грн. На питання членів комісії, з яких причин вартість транспортного засобу вдвічі менша ніж ринкова, повідомив, що за те, що придбав автомобіль за такою низькою ціною, заплатив три тисячі доларів третій особі за здійснення пошуку такого транспортного засобу.

Така відповідь, на думку членів комісії, не є щирою та вичерпною щодо поставленого питання. Задля того, щоб уникнути наявних сумнівів щодо доброчесності ОСОБА_1 , проведення його співбесіди було продовжено до 20.01.2020, та запропоновано прокурору надати ґрунтовні пояснення з обставин набуття вказаного транспортного засобу з наданням документів, що їх підтверджують, а також з приводу його господарської діяльності як фізичної особи-підприємця за 2016 рік.

У січні 2021 року від ОСОБА_1 надійшли відповіді на додаткові запитання з додатками, в яких він зазначив, що низька вартість придбаного транспортного засобу обумовлена його поганим технічним станом, значним кілометровим пробігом та потребою капітального ремонту. На проведення ремонту транспортного засобу, який відбувався з 16.03.2020 по 23.03.2020 у м. Одесі, ОСОБА_1 , з його пояснень, витратив біля 70 тисяч гривень, але жодних документів на підтвердження зазначених витрат не надав.

Під час проведення співбесіди 20.01.2020 ОСОБА_1 підтримав свою версію щодо набуття транспортного засобу, викладені у його додаткових поясненнях. На запитання, чому кардинально змінилася його відповідь щодо обставин набуття, а саме в частині сплати 3000 доларів на користь іншої особи за пошук авто за низькою ціною, ОСОБА_1 повідомив, що вони не відповідають дійсності, були надані комісії 03.12.2020 лише з метою успішного проходження ним атестації.

У процесі проведення співбесіди 20.01.2020 ОСОБА_1 , після надання відповідей на додаткові питання членів комісії, повідомив, що раніше надані ним відповіді щодо обставин набуття у власність транспортного засобу HYUNDAI Accent 2010 р.в. у березні 2020 року, не відповідають дійсності, а фактично за даний транспортний засіб ним сплачено продавцю дві суми 49000 грн. та біля 3000 доларів США.

На питання відносно його ставлення до неодноразового надання з його боку комісії неправдивих відомостей та відповідність, на його думку, його дій діям особи, яка може називати себе доброчесною, відповіді не отримано.

Наведені обставини, а саме надання ОСОБА_1 неправдивих відомостей, з метою успішного проходження ним атестації, беззаперечно свідчать про його недоброчесність та невідповідності його особистих якостей, високим етичним вимогам до прокурора.

Недоброчесність, на думку комісії, полягає у тому, що особа, яка стоїть на стражі закону та обіймає посаду прокурора, для отримання особистих переваг, у вигляді успішного проходження атестації, двічі надала комісії неправдиві відомості. Реальна вартість придбаного майна не відповідає його вартості, вказаного у декларації, що унеможливлює прийти до висновку щодо доброчесної поведінки прокурора.

У рішенні вказано, що така поведінка прокурора ОСОБА_1 суперечить основним принципам професійної етики та поведінки прокурорів, визначених ст.4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, зокрема, принципам професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури та верховенства права та законності.

Допущені порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та невідповідність прокурора вимогам пп. 3, 4 ч.4 ст.19 Закону України "Про прокуратуру", вбачається відсутність підстав для ухвалення рішення щодо відповідності останнього критеріям доброчесності та професійної компетентності, які є обов`язковою умовою та підставою для успішного проходження третього етапу атестації (співбесіди).

З огляду на вказане, Сьомою кадровою комісією за результатами проведення співбесіди з позивачем ухвалено рішення від 20.01.2020 №2 про неуспішне проходження ним атестації (а.с. 103-105).

Вказане рішення також відображене у протоколі №24 засідання сьомої кадрової комісії від 20.01.2021 року (а.с.124-129).

Вважаючи рішення про неуспішне проходження атестації незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Зокрема, згідно з п.6 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" (далі-Закон №1697).

За приписами п.7 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній і прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Згідно з пп. 8 п.22 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ Генеральний прокурор визначає перелік, склад і порядок роботи кадрових комісій Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур.

Пунктом 9 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ передбачено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором.

На виконання вказаних положень Закону №113-ІХ (п.9 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення") наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Згідно з п.13 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону" №113-ІХ атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному веб сайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, не проходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Пунктом 6 розділу І Порядку №221 визначено, що атестація включає такі етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Відповідно до п.8 розділу І Порядку №221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 13 розд. II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ передбачено таку обов`язкову складову процедури атестації, як проведення співбесіди з метою виявлення відповідності кандидата вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Згідно з п.8 розд. IV Порядку №221 співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання (п.12 розд. IV Порядку №221).

Відповідно до п. п. 9, 10, 11 розділу IV Порядку №221 для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (п. 14 розділу IV Порядку №221).

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання (п.15 розділу IV Порядку №221).

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації (п.16 розділу IV Порядку №221).

Під час співбесіди кадровою комісією надавалася оцінка професійної етики та доброчесності, а також професійної компетентності позивача, що є безпосереднім предметом атестації в силу вимог пп. 2 п.12 розд. II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ.

Форма прийняття рішення кадровою комісією - відкрите голосування після обговорення отриманої інформації, визначена мета її діяльності - виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетенції, професійної етики та доброчесності.

Співбесіда є третім та останнім етапом атестації, метою проведення якої є виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, за підсумками якої приймається рішення про успішне або неуспішне проходження прокурорами атестації. За комісією зберігається право на надання відповідної оцінки прокурорам за результатами цього етапу атестації.

Суд зазначає, що кадрові комісії наділені сукупністю прав та обов`язків, що надають можливість на власний розсуд визначитися з оцінкою прокурорів.

Оцінка професійної компетентності прокурора та професійної етики та доброчесності прокурора (п.12 "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ) - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, отриманої в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті КДКП, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.

Визначення відповідності або невідповідності прокурора критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушення вимог професійної компетентності, професійної етики та доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної компетентності, професійної етики чи доброчесності).

Саме кадрові комісії за приписами Закону №113-ІХ та Порядку надають оцінку матеріалам атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

При цьому, суд зазначає, що правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначені у Законі України "Про запобігання корупції".

У відповідності до ч.1 ст.4 та п.8 ч.1 ст.11 цього Закону (в редакції, чинній на момент початку проведення співбесіди з позивачем) Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. Національне агентство з питань запобігання корупції наділене на законодавчому рівні повноваженнями з контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

Таким чином, здійснення контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, щодо достовірності та повноти відомостей, зазначених суб`єктом декларування у декларації, належить до виключної компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №814/886/17.

Таким чином, саме цей компетентний орган вправі стверджувати, приймати відповідні рішення та формувати висновки про порушення позивачем вимог щодо декларування, необхідності декларування фактів, що випливають з наведених вище обставин.

Таких висновків НАЗК під час розгляду справи відповідачами до суду не надано. Відсутні і докази звернення з цього приводу Сьомої кадрової комісії до НАЗК під час проведення атестації позивача та отримання комісією негативних висновків щодо позивача.

Крім того, в матеріалах атестації відсутні документи та відомості, що підтверджують висновок Комісії про вдвічі меншу ринкової вартість автомобіля, яка була сплачена позивачем за автомобіль HYUNDAI Accent 2010 р.в.

Оскаржуване рішення Комісії ґрунтується на тому, що позивач був нещирий з членами Комісії, повідомляв їм версії придбання автомобіля, які є непереконливими.

Дослідивши відеозапис співбесіди, проведеної з позивачем 03.12.2020 року та 20.01.2021 року, суд дійшов висновку, що Комісією здійснювався психологічний тиск на позивача, членами Комісії наперед (до проведення обговорення співбесіди членами комісії без присутності прокурора згідно п.15 розділу IV Порядку № 221) висловлювалася думка щодо особистого ставлення до пояснень позивача та перспектив проходження ним атестації, що свідчить про упередженість членів Комісії, відсутність з боку Комісії безсторонності у ставленні до позивача.

Так, члени Комісії заявляли, що те пояснення, яке вони почули минулого разу (03.12.2020р.), є непереконливим, не витримує жодної критики з точки зору здорового глузду.

Один з членів Комісії заявив, що він позивачу не вірить, відповідь позивача він сприймає дуже критично для себе особисто.

Також позивачу заявлялося членами Комісії, що його (позивача) видумка - ілюзія, що він розкаже історію і йому повірять; якщо людина Вам не вірить, вона за Вас не проголосує.

Члени Комісії також говорили позивачу, що якщо він вважає, що тут з ним люди, які повірять в якусь історію, то він (позивач) помиляється.

Наявність прямого тиску на позивача під час співбесіди підтверджує вислів члена Комісії, який прямо заявив, що якби не було такого тиску на Вас (позивача), то Ви б правду так і не сказали.

Члени Комісії також запитали позивача, чи в інших ситуаціях з колегами, людьми він також поводиться так нещиро.

Наприкінці співбесіди член Комісії заявив, що позивач намагався ввести Комісію в оману, він так це сприймає, про яку щирість з його (позивача) боку ми (члени Комісії) можемо сьогодні говорити.

При цьому суд зауважує, що жодного обґрунтування того, чому члени Комісії вважають пояснення позивача щодо оплати третій особі суми близько 70 тисяч гривень за відновлення (ремонт) автомобіля, рішення Комісії не містить. Під психологічним тиском на позивача Комісія отримала відповідь, яку вона бажала почути та вважала «правильною».

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Комісії не є обґрунтованим, тобто прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також не є безстороннім, оскільки упереджене ставлення до позивача Комісія продемонструвала під час співбесіди.

Також суд вважає, що рішення Комісії прийняте без дотримання принципу пропорційності (дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення), оскільки за викладених вище обставин (констатації сумніву у доброчесності прокурора без належного обґрунтування такого висновку), за наслідками цього рішення Комісії позивач підлягає звільненню з органів прокуратури.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права, і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі "Волохи проти України" від 02.11.2006 року, рішення у справі "Malone v. United Kindom" від 02.08.1984 року).

Рішення можна вважати вмотивованим, якщо в ньому зазначено обставини, що мають значення для правильного вирішення кожного з перелічених у Порядку питань, які мають бути дослідженні в рамках атестації прокурорів; є посилання на докази, на підставі яких ці обставини встановлено; є оцінка доводів та аргументів особи, яка приймає участь у процедурі атестації; є посилання на норми права, якими керувалася кадрова комісія.

Однак оскаржуване рішення Комісії вказаним вимогам щодо вмотивованості рішення не відповідає.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що рішення Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 20 січня 2020 року № 2, яке фактично ухвалене 20 січня 2021 року, про неуспішне проходження прокурором атестації стосовно ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 9901/729/18 щодо кваліфікаційного оцінювання суддів, оскільки вказане судове рішення було ухвалене за інших фактичних обставин, і, крім того, процедури проведення співбесіди прокурорів та суддів врегульовані різними правовим актами. Тому одне лише посилання відповідача на схожість цих процедур не є підставою для застосування вказаного рішення до спірних правовідносин у даній справі.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Оскільки при подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогу немайнового характеру про визнання протиправним та скасування рішення Сьомої кадрової комісії від 20 січня 2020 року № 2, яке фактично ухвалене 20 січня 2021 року, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора, яким утворено Сьому кадрову комісію, на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Офісу Генерального прокурора (адреса: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011, ), Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (адреса: вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сьомої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 20 січня 2020 року № 2, яке фактично ухвалене 20 січня 2021 року, про неуспішне проходження прокурором атестації стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05 липня 2021 року.

Суддя В.В. Андрухів