Справа № 580/2357/21
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року справа № 580/2357/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23), в якому просить:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 з 01.09.2020 і по даний час нарахованої згідно постанови КМ України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" різниці між розмірами підвищеної та фактично отриманої пенсії за минулий час, а саме: з 01.01.2016 по 31.12.2017;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести виплату ОСОБА_1 в повному обсязі заборгований залишок перерахованої згідно постанови КМ України від 21.02.2018 р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пенсії позивача за минулий період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в сумі 19239,49грн.

Ухвалою суду від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що з 01.11.1998 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі по тексту - Закон №2262-ХІІ). На виконання Постанови №103 пенсійний орган здійснив перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016. За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 нарахована доплата до пенсії у розмірі 46390,65 грн., виплату якої відповідач розпочав з 01.01.2019 відповідно до вимог Постанови №103. Вказав, що з 30.07.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за його заявою призначило пенсію за віком відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту - Закон №1058-IV). Одночасно відповідач припинив виплату доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017. Вважає, що пенсійний орган протиправно не виплатив нараховану доплату до пенсії у розмірі 19329,49 грн., чим порушив його право на отримання належної суми пенсії. Зазначив, що звертався до пенсійного органу з заявою про виплату доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн. Однак, отримав відмову, тому звернувся до суду з цим позовом.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що оскільки позивачу з 01.09.2020 припинена виплата пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, то і доплата до такої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 також припинена.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головну управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.

Позивач з 01.11.1998 по 31.08.2020 отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262-ХІІ.

На виконання вимог ст. 63 Закону №2262-ХІІ та Постанови КМУ від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб"(далі - Постанова № 103) та на підставі довідки ліквідаційної комісії Управління МВС України в Черкаській області від 20.03.2018 №8033 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснило позивачу перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2016. За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 позивачу нарахована доплата до пенсії в сумі 46390,65 грн., виплату якої пенсійний орган розпочав з 01.01.2019 в розмірі 966,47 грн., з 01.01.2020 -1932,94 грн. щомісячно.

30.07.2020 позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідач з 01.09.2020 припинив виплату позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ та доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн. згідно Постанови №103.

12.03.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату доплати до пенсії, нарахованої відповідно до Постанови №103.

Листом від 25.03.2021 № 1767-1678/Г-03/8-2300/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що останній не отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, то підстави для виплати доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн. відсутні.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо припинення виплати нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови №103 сума перерахованих пенсій для виплати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 01.01.2018 та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 01.01.2019 по 31.12.2019 щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017;

- з 01.01.2020 щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Сума заборгованості перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн. не виплачена позивачу при припиненні виплати пенсії за вислугу років.

Згідно з ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 1 Першого протоколу включає в себе три окремих норми: перша норма, викладена у першому реченні першого абзацу, має загальний характер і проголошує принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого абзацу, стосується позбавлення власності і підпорядковує його певним умовам; третя норма, закріплена в другому абзаці, передбачає право Договірних держав, зокрема, контролювати користування власністю відповідно до загальних інтересів. Проте ці норми не є абсолютно непов`язаними між собою. Друга і третя норми стосуються конкретних випадків втручання у право на мирне володіння майном, а тому повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закріпленого першою нормою.

Щодо соціальних виплат, ст. 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам.

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Першим і найголовнішим правилом ст. 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладений особистий та надмірний тягар.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України" Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути існуючим майном або виправданими очікуваннями щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи законними сподіваннями отримання права власності.

Таким чином, нарахована ОСОБА_1 сума заборгованості за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн., є майном позивача у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а відмова відповідача щодо її виплатити є невиправданим втручанням в мирне володіння таким майном, яке не є законним, не переслідує легітимну мету в інтересах суспільства, та не є пропорційним переслідуваній меті.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, дії відповідача щодо припинення виплати позивачу заборгованості з нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн. є протиправними. Тому для належного захисту прав позивача необхідно зобов`язати пенсійний орган виплатити позивачу нараховану доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн.

Посилання відповідача як на підставу для невиплати позивачу заборгованості у сумі 19329,49 грн. на перехід на пенсію відповідно до Закону №1058-IV, суд вважає безпідставним, оскільки предметом розгляду цієї справи є правомірність дій пенсійного органу щодо невиплати вже нарахованої доплати до пенсії за попередній період.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду правомірність та обґрунтованість дій щодо відмови виплатити позивачу нараховану доплату до пенсії.

Відповідно до ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в частині задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329,49 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховану доплату до пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 19329(дев`ятнадцять тисяч триста двадцять дев`ять) грн. 49 коп. згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя П.Г. Паламар