Справа № 645/1350/21
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/1350/21
Провадження № 2-а/645/46/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретарі судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Доренка Євгенія Сергійовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Доренка Євгенія Сергійовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, в якій просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №566642 від 21.02.2021 року за ч. 8 ст. 121 КУпАП та закрити провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем, з урахуванням доповнень, зазначено, що 21.02.2021 року відносно нього інспектором роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Доренком Є.С. винесено постанову серії ДП18 № 566642 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП. Проте позивач не згодний з вказаною постановою, оскільки поліцейським було не вірно зазначено місце його проживання, а саме: АДРЕСА_1 , замість вірного: АДРЕСА_1 . Крім того, при виявленні адміністративного порушення та складенні оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції вказав використання інформації з митних баз даних, яка є інформацією з обмеженим доступом, до якої співробітники Національної поліції не мають доступу, відсутній встановлений законодавством порядок використання митної бази співробітниками поліції та відсутній порядок захисту вказаної інформації. Використання вказаної інформації порушує норми Конституції України, вимоги законодавства про захист персональних даних та законодавства про захист персональних даних та законодавства України про інформацію. Також порушено меморандум МВС щодо досягнення компромісів в питанні розмитнення автомобілів, яким запевнено громадян, що вони зможуть розмитнити свої транспорті засоби. Проте, складання постанов про адміністративні правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП виносяться поліцейськими тільки на території Харківської області, таким чином дії співробітників Національної поліції порушують Конституцію України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.03.2021 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача УПП в Харківській області ДПП.

Представник УПП в Харківській області ДПП Рвачов О.О. надав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог та зазначив, що 20.02.2021 року о 23 год. 09 хв. в місті Харкові по вулиці Гвардійців Широнінців, 68 Б, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «OPEL ZAFIRA», номерний знак НОМЕР_1 , всупереч встановлених Митним кодексом України обмежень, а саме: порушено строк перебування транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року,передано керування особі, яка не ввозила ТЗ на митну територію України.Згідно відомостей, внесених до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», вказаний транспортний засіб було ввезено на територію України 03.07.2018 року іншою особою ( ОСОБА_2 ) після чого керування транспортним засобом було передано позивачу, який в свою чергу не поміщував вищевказаний транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. Вищевказане свідчить про порушення ОСОБА_1 ст. 380 Митного кодексу України, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», та скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 8 статті 121 КУпАП. Внаслідок цього було винесено постанову серії ДП18 № 566642, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень. Відповідно до положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Інспектор поліції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, виконує публічно-владні управлінські функції й у розумінні КАС України може бути самостійним суб`єктом владних повноважень. Наведені вище норми законодавства свідчать, що інспектор поліції виконує владні управлінські функції, не у власних особистих інтересах, а діє від імені та на виконання функцій та завдань органів Національної поліції.

Пунктом 1 частини другої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейського зобов`язано зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.Статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» визначені основні вимоги щодо ввезення на територію України транспортних засобів. Транспортні засоби, їх складові частини і комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це Секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом по сертифікації дорожніх транспортних засобів. Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну. для їхніх особистих потреб.Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.Відповідно до ч. 5 тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для іхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.Відповідно до ч. 6 тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Диспозицією частини 8 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність водія у разі керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особи яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.

Крім того, у відзиві зазначено, що абзацом 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язок водія не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Абзацами першим - другим статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, а також справи про правопорушення, передбачені ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Стосовно аргументів позивача з приводу того, що працівники патрульної поліції використовують інформацію з митних баз даних, відповідач зазначає наступне.

Статтею 318 Митного кодексу України визначено, що для забезпечення здійснення митного контролю митними органами використовується єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС).Відповідно до Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України, затвердженого наказом ДМС України від 04.1І.Ю № 1341, ЄАІС створюється з метою забезпечення реалізації державної політики у митній справі. Основними завданнями ЄАІС Держмитслужби є:збирання, оброблення, створення, накопичення, аналіз, передавання та зберігання інформації у сфері митної справи шляхом об`єднання відповідних інформаційних ресурсів митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, а також інформаційних ресурсів центральних органів виконавчої влади, інформаційних ресурсів інших недержавних установ (організацій, підприємств) суб`єктів зовнішньо економічної діяльності, митних та правоохоронних органів інших країн; контроль за переміщенням вантажів, що перебувають під митним контролем, як через митний кордон України, так і в її межах; забезпечення інформаційної взаємодії з центральними органами виконавчої влади. органами місцевого самоврядування та недержавними установами суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності. митними та правоохоронними органами інших країн.

Стаття 27 Закону України «Про Національну поліцію» надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням норм Закону України "Про захист персональних даних. З метою здійснення своїх повноважень поліція користується та адмініструє інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІПНП) - сукупність технічних програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються упроцесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Система ІПНП є складовою частиною єдиної інформаційної системи МВС.Ця база даних створена відповідно до статей 25 - 27 Закону України «Про Національну поліцію», підпункту 40 пункту 4 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 877.

Також вказано, що доводи позивача стосовно того, що між громадською організацією «Авто Євро Сила» і Міністерством внутрішніх справ був підписаний меморандум про не притягнення до відповідальності власників автомобілів на європейській реєстрації до прийняття закону про доступне розмитнення є недоцільними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Представник відповідача вважає, що зазначені позивачем доводи свідчать про намагання уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи сповіщався своєчасно та належним чином, надав суду заяву про зміну предмета підстави позову та перенесення розгляду справи.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.06.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну предмета підстави позову відмовлено.

Суд також наголошує, що позивачем неодноразово були подані заяви про відкладення розгляду справи, у тому числі для надання часу для підготовки додаткових пояснень по справі.

За правилами ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: …2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження поважності причин неможливості прибуття у судове засідання, відтак причини, вказані у клопотанні, судом визнані неповажними.

Згідно із частиною першою статті 45 КАС учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання цими правами не допускається.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає, що неявка позивача не перешкоджає розгляду справи, відтак розглядає справу за відсутності позивача.

Представник УПП в Харківській області ДП у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява від представника УПП в Харківській області ДПП Рвачова О.О. про розгляд справи без участі представника відповідача у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Відповідач інспектор роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Доренко Є.С. у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що 21.02.2021 рокуінспектором роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Доренком Є.С. винесено постанову серії ДП18 № 566642 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 20.02.2021 року о 23 год. 09 хв. у м. Харкові навпроти буд. 46 по вул. Героїв Праці не виконав вимоги дорожнього знаку 5.16 «напрямок руху по смугах», зі смуги, яка вказує рух тільки ліворуч, здійснив проїзд перехрестя вул. Гвардійців Широнінців та Героїв Праці прямо, чим порушив п.п. 8.4.г ПДР України, також водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Opel Zafira», державний номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України: порушено строки його тимчасового ввезення на митну територію України строком до 1 року, згідно ІПНП (інформаційно-аналітичної системи «Інформаційний портал Національної поліції України») транспортний засіб ввезено 03.07.2018 року громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та транспортний засіб використовується ОСОБА_1 , який не ввозив його на митну територію, чим порушено вимоги ст. 380 Митного кодексу України та ст.ст. 16, 31 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 8 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України, тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 5 ст. 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

УПП в Харківській області ДПП до відзиву на позов додано витяг з ІПНП, згідно якого транспортний засіб «Opel Zafira», номер НОМЕР_1 , був ввезений на територію України 03.07.2018 року, пункт пропуску «Гоптівка-Нєхотєєвка», вид: тимчасове ввезення до 1 року, ввезено особою: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» (№3353).

Відповідно до ст.1 Закону №3353 цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону №3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону №3353 водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до п.30.1 Правил дорожнього руху власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, та цілей Закону №3353, свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно дост.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, і накладати адміністративні стягнення.

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Викладене вище свідчить про те, що поліцейським під час розгляду адміністративної справи встановлені обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.

Пунктом 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 був зупинений поліцейським правомірно.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Частиною 1 ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121 КУпАП.

Аналізуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку, що у разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Щодо посилання позивача про порушення вимог меморандуму МВС про непритягнення до відповідальності власників автомобілів на європейській реєстрації суд зазначає, що у своїй діяльності органи Національної поліції керуються Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, законом України про «Національну поліцію», постановами ВРУ актами КМУ та актами МВСУ, а також іншими нормативно-правовими актами. Проте, Меморандум, на який посилається позивач, не є нормативно-правовим актом, що підлягає обов`язковому застосуванню.

Щодо посилань позивача на використання поліцейським інформації з митних баз даних стосовно ввезення транспортних засобів, яка є інформацією з обмеженим доступом, право на отримання якої не надано органам патрульної поліції та з якими позивач не був ознайомлений, суд зазначає наступне.

Відповідно до Положення про Єдину автоматизовану інформаційну систему Держмитслужби України Основними завданнями ЄАІС Держмитслужби є: зокрема забезпечення інформаційної взаємодії з центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та недержавними установами - суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, митними та правоохоронними органами інших країн.

Разом з тим, ст. 25 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що Поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом. Поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності:

1) формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України;

2) користується базами (банками) даних Міністерства внутрішніх справ України та інших органів державної влади;

3) здійснює інформаційно-пошукову та інформаційно-аналітичну роботу;

4) здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

Частино 1 ст. 27 ЗУ «Про Національну поліції» передбачено, що поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Отже інспектор патрульної поліції мав законне право при розгляді справи користуватись відомостями в базах даних державних органі влади, які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортного засобу.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також зазначає, що факт керування транспортним засобом «Opel Zafira», номер НОМЕР_1 , щодо якого порушені обмеження, встановлені Митним кодексом України, ОСОБА_1 не заперечується. Жодних доводів з боку позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП, за яке на нього накладено адміністративне стягнення, він не навів.

Щодо інших доводів позивача суд зазначає наступне.

Ухвалюючи дане судове рішення, суд керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

За нормами ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Матеріалами справи підтверджено, що з доказами скоєння адміністративного порушення позивача було ознайомлено на місці зупинки, про що свідчить підпис позивача в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Наявні в матеріалах відео докази також підтверджують факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 121 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами та не спростовується позивачем.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлені процесуальні рішення загального місцевого суду за результатами розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, висновки, яких суд дійшов за результатами розгляду справи, в задоволенні вимог позивача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - слід відмовити.

Керуючись ст. ст.5, 8, 14, 22, 72-79, 211, 241-246, 249, 250, 268, 271, 286 КАС України, ст.ст.121, 126, 222, 257, 268, 277, 278, 279, 280, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Доренка Євгенія Сергійовича, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження по справі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому законом порядку протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Інспектор роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Доренко Євгеній Сергійович, адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд.315-А.

Відповідач Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 61033, м. Харків, вул. Шевченка, буд.315-А.

Повний текст рішення виготовлено 01.07.2021 року.

Суддя - О. М. Мартинова