Справа № 120/6296/20-а
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 червня 2021 р. Справа № 120/6296/20-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, контролюючий орган) з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з даними облікової картки платника у ОСОБА_1 наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами (далі також ПДФО) за результатами річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, адміністративних штрафів та санкцій, нарахованих контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями від 07.04.2020 № , № , № , та пені, нарахованої відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України (далі - ПК України). ГУ ДПС у Вінницькій області зазначає, що ним вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку.

На підставі викладеного, просить позов задовольнити повністю та стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у загальному розмірі 129660,94 грн.

17.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Крім того, встановлені сторонам строки на подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

06.01.2021 ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву. Разом із відзивом подана заява про поновлення строку на його подання.

Також 06.01.2021 ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом, за змістом якого просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Вінницькій області від 07.04.2020 № на суму 91242,44 грн ПДФО з урахуванням штрафних санкцій та № на суму 7603,54 грн військового збору з урахуванням штрафних санкцій. Разом із зустрічним позовом подана заява про поновлення строку на його подання.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначає, що копія наданого суду повідомлення про вручення поштового відправлення не є доказом отримання податкових повідомлень-рішень, оскільки неможливо встановити які документи були вкладені до поштового відправлення, підпис на повідомленні про одержання йому не належить, а за поштовою адресою отримувача він взагалі ніколи не проживав. Відтак, вважає, що податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися врученими. Стосовно пені, то зазначає, що не зрозуміло на підставі чого та за який період вона нарахована. В обґрунтування протиправності податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 посилається також на норми п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, відповідно до яких за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються. Також зазначає, що перевірка, за результатами якої прийнято оскаржувані рішення, проведена з порушенням вимог ПК України, з позбавленням його можливості надати пояснення та документи під час її проведення.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 вважає, що сума податкових зобов`язань, яку просить стягнути з нього контролюючий орган, є неузгодженою та недоведеною, а податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 13.01.2021 визнано поважними причини пропуску строку подання відзиву та поновлено ОСОБА_1 строк на подання відзиву у справі №120/6292/20-а. Прийнято до розгляду відзив ОСОБА_1 на позовну заяву ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Іншою ухвалою суду від 13.01.2021 визнано поважними причини пропуску строку подання зустрічного позову та поновлено ОСОБА_1 строк на подання зустрічного позову. Зустрічний позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху та встановлено строк для усунення його недоліків.

Відповідно до ухвали від 15.02.2021 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до спільного розгляду з первісним позовом у справі за позовом ГУ ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Призначено підготовче засідання на 03.03.2021.

03.03.2021 на адресу суду від ГУ ДПС у Вінницькій області надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю. Свою позицію мотивує тим, що для встановлення місця проживання ОСОБА_1 направлявся запит до управління "ЦНАП у м. Козятин", в подальшому за адресою, зазначеною у відповіді на запит, направлялося запрошення ОСОБА_1 для подання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та наказ на проведення перевірки, які він отримав особисто. За наслідками документальної невиїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, як зазначено у відзиві, встановлено, що в порушення пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ОСОБА_1 не подав податкову декларацію про майновий ста і доходи за 2016 рік, не відобразив дохід, отриманий як додаткове благо в сумі 405521,93 грн, та не платив податок з такого доходу. У зв`язку з цим 07.04.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем ПДФО на загальну суму 91242,44 грн; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 7603,54 грн; № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем адміністративні штрафи на загальну суму 170 грн, які направлено поштою та які ОСОБА_1 отримав особисто 11.04.2020.

ГУ ДПС у Вінницькій області вважає, що податкові повідомлення-рішення від 07.04.2021 прийняті відповідно до чинного законодавств, відтак не підлягають скасуванню.

Ухвалою від 03.03.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 24.03.2021.

Відповідно до ухвали від 24.03.2021 замінено позивача (відповідача за зустрічним позовом) ГУ ДПС у Вінницькій області () його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (, далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, контролюючий орган). Відкладено підготовче засідання на 07.04.2021.

Ухвалою від 07.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2021.

В подальшому судовий розгляд у справі відкладався. Ухвалою від 12.05.2021 розгляд справи відкладено на 19.05.2021.

12.05.2021 від представника ОСОБА_1 на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме договору про прощення частини боргу за кредитним договором від 17.09.2008 № 2719-035/05Р.

Від представника відповідача за зустрічним позовом 12.05.2021 надійшли додаткові пояснення на зустрічну позовну заяву, у яких з посиланням на ст. 42, 45, 57, 58 ПК України контролюючий орган спростовує доводи ОСОБА_1 про неотримання ним податкових повідомлень-рішень. Щодо доводів представника позивача за зустрічним позовом про незастосування штрафних санкцій на підставі п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, то представник ГУ ДПС у Вінницькій області зазначає, що грошові зобов`язання зі сплати ПДФО та військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "ПРАВЕКС БАНК", а не за порушення податкового законодавства, яке вчинене протягом періоду з 01.03.2020 по останній день, в якому завершується дія карантину.

В судове засідання, призначене на 19.05.2021, сторони не прибули, натомість подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження.

За приписами ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи викладене судом здійснюється розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив, що на запит ГУ ДПС у Вінницькій області від 04.11.2019 № 3104/10/02-32-53-05 АТ "ПРАВЕКС БАНК" (далі також БАНК) надало відповідь від 15.11.2019 №9754/09-4-1БТ про те, що 26.12.2016 між ОСОБА_1 та Банком укладений договір про прощення частини боргу за кредитним договором. Зазначено, що у податковому рахунку за формою 1-ДФ за 4 квартал 2016 року Банком за ознакою "126" відображено "Дохід отриманий платником податку" від прощення (анулювання заборгованості за кредитом (а саме основної суми боргу (кредиту)) - як додаткове благо без утримання податку на доходи фізичних осіб та за ознакою "127" відображено "Інші доходи" від прощення (анулювання) заборгованості за кредитом (а саме відсотками).

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Вінницькій облатці від 15.01.2020 №303 призначено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з 28.02.2020 тривалістю 5 робочих днів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з АТ "ПРАВЕКС БАНК".

У період часу з 28.02.2020 по 05.03.2020, відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п. 78.1, п.78.4 ст. 78 ПК України, на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 15.02.2020 № 303, посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

За результатом перевірки складений акт від 13.03.2020 № 928/3305-, згідно з висновками якого встановлено порушення платником податків вимог, зокрема:

пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 72993,95 грн;

пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, в результаті чого донараховано військового збору;

п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України щодо термінів подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік.

Вказані висновки обґрунтовані тим, відповідно до відомостей з ЦБД ДРФО фізична особа - платник податків ОСОБА_1 у 2016 році мав взаємовідносин з АТ "ПРАВЕКС БАНК", від якого отримав дохід як додаткове благо, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. В порушення пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ОСОБА_1 не подав податкову декларацію про майновий ста і доходи за 2016 рік, не відобразив дохід, отриманий як додаткове благо в сумі 405521,93 грн, та не платив податок з такого доходу в розмірі 72993,95 грн. Крім того, платником податків не задекларовано та не сплачено податкове зобов`язання з військового збору у розмірі 6083,83 грн.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом відносно ОСОБА_1 прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.04.2020:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 91242,44 грн, з яких за податковими зобов`язаннями 72993,95 грн, за штрафними санкціями 18248,49 грн;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 7603,54 грн, з яких за податковими зобов`язаннями 6082,83 грн, за штрафними санкціями 1520,71 грн;

№, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170 грн.

Оскільки у встановлений законодавством строк податкові зобов`язання, визначені контролюючим органом у вказаних податкових повідомленнях-рішеннях, сплачені не були, ГУ ДПС у Вінницькій області винесено податкову вимогу форми "Ф" від 15.05.2020 №16113-53, відповідно до якої загальна суму податкового боргу ОСОБА_1 станом на 14.05.2020 становить 129660,94 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем податкової заборгованості у добровільному порядку, ГУ ДПС у Вінницькій області - позивач за первісним позовом звернулось із даним позовом до суду.

В свою чергу, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ОСОБА_1 - відповідач за первісним позовом звернувся до суду із зустрічним позовом щодо їх скасування.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Обов`язок сплати податків платником передбачений також підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (підпункт 14.1.39 пункту14.1 статті 14 ПК України).

Згідно із п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За приписами п. 38.1 ст. 38 цього Кодексу, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Статтею 20 ПК України передбачено, що контролюючи органи мають право: визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи (п.п. 20.1.18 та 20.1.19 пункту 20.1); звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (п.п. 20.1.34. п. 20.1).

Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Положеннями підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України визначено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Надаючи оцінку доводам зустрічного позову щодо проведення перевірки з порушенням норм ПК України, суд виходив з такого.

Відповідно до підпункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Абзацом 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України унормовано, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, у разі якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

За приписами пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.п. 79.1, 79.2 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, згідно з пунктом 79.3 статті 79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Отже, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Як вбачається з наданих контролюючим органом документів, з метою повідомлення ОСОБА_1 про проведення перевірки йому направлено повідомлення від 16.01.2020 №151. Вказане повідомлення та наказ на проведення перевірки надіслані на адресу ОСОБА_1 за інформацією управління "ЦНАП у м. Козятин" ( АДРЕСА_1 ) та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення вручені 27.01.2020.

ОСОБА_1 заперечив належність вказаного підпису на рекомендованих повідомленнях. Водночас, на підтвердження таких доводів до матеріалів справи не долучено жодного доказу. Суд звертає увагу представника на те, що питання ідентифікації виконавця підпису підлягає з`ясуванню виключно в порядку проведення судової почеркознавчої експертизи. Натомість, за відсутності належних та достовірних доказів, що свідчили б про фальсифікацію особистого підпису ОСОБА_1 на рекомендованих повідомленнях, висновки щодо його невідповідності підпису є необґрунтованими припущеннями, які суд до уваги при розгляді справи не бере.

За приписами пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Суд також враховує, що відповідно до абз. 6 п. 42.4 ст. 42 ПК України якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, в повідомленні про вручення поштова служба зазначає причини такого невручення, а документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою причин невручення. Жодних відміток поштової служби про неможливість вручення поштового відправлення, в тому числі у зв`язку з відсутністю уповноважених осіб, таке повідомлення не містить.

Суд наголошує, що у розумінні податкового законодавства документи вважаються належним чином врученими платнику податків, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Обов`язку контролюючого органу пересвідчитись у належності повноважень в особи, яка отримала направлені в порядку ст. 42 ПК України документи, жодна норма чинного податкового законодавства не містить.

Відтак, ОСОБА_1 було своєчасно повідомлено про дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та місце її проведення, що не позбавило його можливості реалізації свого права на ознайомлення із ними до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень і документів, відповідно контролюючим органом було дотримано порядку проведення перевірки.

Податкові повідомлення-рішення та податкова вимога також були надіслані на адресу ОСОБА_1 за інформацією управління "ЦНАП у м. Козятин" та відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення вручені 11.04.2020 та 29.05.2020, з наведених вище мотивів, на переконання суду, також вважаються вручені ОСОБА_1 належним чином.

Надаючи оцінку правомірності віднесення ГУ ДПС у Вінницькій області суми прощеної (анульованої) кредитором заборгованості до складу оподаткованого доходу ОСОБА_1 як додаткового блага на підставі абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, суд виходив з такого.

Згідно з підпунктом 14.1.47 пункту 14.1. статті 14 ПК України (тут і далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

З аналізу наведених положень ПК України можна зробити висновок, що до доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені пунктом 164.2 статті 164 ПК України.

Замістом абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань".

Відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року..

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Застосування вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

При цьому, для правовідносин, що виникають у сфері справляння податків, не має правового значення те, яким чином кредитор обліковував відповідну суму прощеного боргу у своєму бухгалтерському обліку, а кваліфікація таким кредитором прощеного боргу позичальника його оподатковуваним доходом та надання до фіскальної служби відповідного податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, не впливає на податкові зобов`язання позивача.

Аналогічний правовий висновок Верховного Суду викладено у постановах від 15.05.2018 у справі № 821/1594/17), від 19.07.2019 у справі №826/4240/18, від 04.06.2020 у справі від 826/7305/17, від 18.01.2021 у справі № 120/395/19-а.

Суд не вважає за потрібне відступати від вказаного правового висновку Верховного Суду.

Отже, для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини, зокрема, чи було змінено валюту зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Відповідно до договору від 29.12.2016 про прощення частини бору за кредитним договором від 17.09.2008 сторони ( ОСОБА_1 як позичальник та АТ "ПРАВЕК БАНК") підтверджують, що заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 29.12.2016 складає 34678,08 доларів США, з яких: 18579 доларів США - непогашений кредит; 16099,08 доларів США - непогашені відсотки по кредиту (п. 2.1).

Заборгованість позичальника за кредитним договором станом на дату укладення даного договору за офіційним курсом НБУ становить 932603,08 грн, з яких: 499647,98 грн - непогашений кредит; 432955,10 грн - непогашені відсотки по кредиту.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає прощенню Банком, за умови належного, своєчасного та повного виконання позичальником своїх зобов`язань, зазначених в п. 3 цього договору, становить 31178,08 доларів США, що за курсом НБУ на дату укладення цього договору у гривневому еквіваленті складає 838477,03 грн, яка включає в себе 405521,93 грн - частина основної суми боргу (кредиту); 432955,10 грн - непогашені відсотки по кредиту (п. 4).

Таким чином, при анулюванні (прощенні) позивачу суми боргу за кредитом були дотримані умови для застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб. Зокрема, відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню.

Сума курсової різниці, яка згідно із приписами пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України дорівнює різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеній за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним кусом НБУ станом на 1 січня 2014 року, обраховується таким чином: 499647,98 грн (еквівалент основної суми боргу позивача у розмірі 18579 дол. США, визначений у гривні за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за кредитом) мінус 148501,95 грн (еквівалент основної суми боргу позивача у розмірі 18579 дол. США, визначений у гривні за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року (7,993 грн за 1 дол. США) та становить 351146,03 грн.

Відтак, додатковим благом є різниця між прощеним боргом (анульованою) сумою боргу 405521,93 грн та сумою курсової різниці 351146,03 грн, що відповідно становить 54375,90 грн.

Поряд із цим, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за зустрічним позовом було включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суми різниці, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України не вважається додатковим благом.

Відтак, суми грошових зобов`язань ОСОБА_1 з ПДФО та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.

Суд зазначає, що саме ГУ ДПС у Вінницькій області здійснює податковий контроль і саме на нього, як контролюючий орган, державою покладено функції щодо здійснення контролю за правильністю нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів. З цією метою відповідач наділений повноваженнями, які дають йому змогу в повному обсязі забезпечувати здійснення податкового контролю та вживати усіх необхідних для цього заходів.

Відтак, на думку суду, саме ГУ ДПС у Вінницькій області зобов`язане перевірити правову природу прощеного (анульованого) ОСОБА_1 боргу за кредитним договором та визначити об`єкт оподаткування з урахуванням вимог пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем за зустрічним позовом, суд приходить до переконання, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС у Вінницькій області без дотримання вимог чинного законодавства України та порушують майнові права та інтереси ОСОБА_1 , що захищені ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.04.2020 № на суму 91242,44 грн ПДФО з урахуванням штрафних санкцій та № на суму 7603,54 грн військового збору з урахуванням штрафних санкцій належить задовольнити.

У свою чергу, щодо іншого рішення, щодо не подання позивачем податкової декларації про майновий стан за 2016 рік, щодо відсутність (не надання) первинних документів, а саме від 07.04.2020 № , то слід зазначити, що вказане рішення є похідним від встановлення обставин визначення оподатковуваного доходу, які у даному випадку визнані судом безпідставними, а відтак вказане похідне рішення також підлягає скасуванню, як таке, що не ґрунтуються на обставинах встановлення оподатковуваного доходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.04.2020 №.

Стосовно позовних вимог за первісним позовом, суд зазначає таке.

Сума податкового боргу, яка визначена позивачем за первісним позовом та підлягала стягненню з відповідача за первісним позовом, складається із сум, які визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 07.04.2020 №, №, №, та пені, нарахованої за ПДФО та військовим збором. Оскільки судом вказані податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані, відповідно відсутні суми податкового боргу з ПДФО, військового збору та адміністративних штрафів, визначені цими рішеннями. У зв`язку з цим відсутні також підстави для стягнення з ОСОБА_1 пені, нарахованої ПДФО та військового збору.

Таким чином, позовні вимоги за первісним позовом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що у задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Вінницькій області необхідно відмовити. Разом з тим, зустрічний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з урахуванням вказаної норми КАС України, на користь ОСОБА_1 належить стягнути 908 грн судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 07.04.2020 № , № 001180305 та №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (21000, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович