Справа № 608/747/21
Суддя: Парфенюк В. І.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року Справа № 608/747/21

Номер провадження2-а/608/20/2021

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Кожушиної Л. К.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, --

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Галуньки М. В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В позовній заяві позивач вказав, що 26 березня 2021 року відповідачем Галунько М. В. , інспектором взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП, винесено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та призначено штраф у розмірі 340 гривень.

Позивач вважає, що постанова є протиправною з таких причин. Відповідач виніс постанову, не будучи очевидцем події, зі слів невідомої особи, яка вступила з ним в конфлікт і викликала поліцію. Поліцейський прибув за викликом вказаної особи через 0,5 години і виніс постанову зі слів цієї особи. На момент його прибуття ОСОБА_1 знаходився у припаркованому на обочині автомобілі приблизно за 50 метрів від місця, де згідно постанови він ніби-то порушив Правила дорожнього руху. В місці, де позивач ніби-то здійснював рух по тротуару, як вказано в постанові, відсутні будь-які заборонні знаки та розмітка. Подія відбувалася не на дорозі, а на території (площі), прилеглій до ТРЦ «Подоляни». Вказане місце не є тротуаром в розумінні п. 1.10 ПДР України (елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном). Відповідач порушив права позивача на захист, не надавши можливості скористатися правовою допомогою, про що його просив, також не надав можливості пояснити, що насправді відбулося, та не долучив до справи його пояснення в письмовому вигляді, не допитав свідка, яка була пасажиром в автомобілі ОСОБА_1 , не роз`яснив особі, яка притягується до адміністративної відповідальності його права, не ознайомив зі змістом постанови та не вручив її копії. Копію постанови позивачу було надіслано поштовим зв`язком, яку він отримав 31 березня 2021 року. За наведених обставин просить поновити строк оскарження постанови та скасувати постанову серії БАА № 484019 від 26.03.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, а справу провадженням закрити.

В квітні 2021 року від управління патрульної поліції в Тернопільській області надійшло клопотання про продовження строку подачі відзиву на позов, та розгляд питання щодо заміни відповідача/залучення у якості співвідповідача управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, оскільки інспектори поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, тому не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах.

В травні 2021 року від відповідача управління патрульної поліції в Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому зазначили, що УПП позову не визнає, просить відмовити у його задоволенні з таких підстав. 26 березня 2021 року о 12 год. 47 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що водій автомобіля HYUNDAI TUCSON з номерним знаком НОМЕР_1 біля ТРЦ «Подоляни» рухається з порушенням ПДР, а саме по тротуару, і ледь не збив жінку з дитячим візком. Заявником також повідомлено про те, що наявні матеріали відеофіксації правопорушення в охорони ТРЦ «Подоляни». Прибувши на місце виклику, працівниками патрульної поліції оглянуто відеозапис правопорушення, встановлено особу водія, розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено спірну постанову. Згідно з вимогами п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1 -26.3 ПДР України. Така заборона введена з метою забезпечення безпеки руху пішоходів, а будь-який рух транспортних засобів по тротуару у випадках, дозволених ПДР України, повинен виконуватися за умови надання переваги пішоходам, тобто для них не повинні створюватися ніякі перешкоди або небезпека під час руху. Матеріалами відеофіксації з камер зовнішнього відеоспостереження ТРЦ «Подоляни» в повній мірі підтверджується інформація, надана заявником оператору лінії «102» стосовно грубого порушення вимог ПДР України позивачем. Відеофіксацією з нагрудних відеореєстраторів поліцейських спростовуються твердження ОСОБА_1 про нероз`яснення прав особи, що притягається до відповідальності, про неознайомлення зі змістом постанови, про ненадання можливості скористатися правовою допомогою. Так, нагрудною відеокамерою поліцейського зафіксовано момент ознайомлення позивача з правами особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також роз`яснення строків та порядку оскарження постанови та сплати штрафу. Крім того, працівники поліції ознайомили позивача з відеодоказами вчиненого ним правопорушення. З приводу ніби-то незабезпечення права на захист, то слід зауважити, що позивач заявляв клопотання не про намір скористатися правовою допомогою, а вимагав забезпечити йому послуги адвоката. Згідно чинного законодавства поліцейські не є суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги; встановлена чітка процедура отримання такого виду правової допомоги; працівники поліції повинні особисто повідомляти бюро з надання безоплатної правової допомоги лише у випадку затримання особи. Як вбачається з матеріалів відеофіксації, позивачу працівниками поліції були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності та наголошено на тому, що у випадку намірів скористатися правовою допомогою він може реалізувати право на правничу допомогу самостійно.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 7 червня 2021 року проведено заміну відповідача інспектора взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Галуньки М. В. належним відповідачем - управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Кожушина Л. К в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві просили справу розглядати за відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 26 березня 2021 року інспектор взводу 2 роти 2 батальйону управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Галунько М. В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 484019, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, за те, що 26 березня 2021 року о 12 год. 22 хв. у м. Тернополі по вул. Текстильній, 28Ч керував автомобілем HYUNDAI TUCSON номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по тротуару, чим порушив п. 11.13 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до позовної заяви позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до вимог ст. 2 вищезазначеного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (ч. 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з вимогами п. 11.13 ПДР України забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1 -26.3 ПДР України.

Така заборона введена з метою забезпечення безпеки руху пішоходів, а будь-який рух транспортних засобів по тротуару у випадках, дозволених ПДР України, повинен виконуватися за умови надання переваги пішоходам, тобто для них не повинні створюватися ніякі перешкоди або небезпека під час руху.

У відповідності до п. 1.10 ПДР України тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. Встановлення будь-яких дорожніх знаків для позначення тротуару чинним законодавством в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не передбачено.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Цим принципом повинен керуватись працівник поліції, коли розглядає справу про адміністративне правопорушення, за результатами якої приходить до переконання про винуватість особи.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень (у даному випадку - поліцейського) буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень факту порушення ПДР, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Виконуючи зазначену вимогу ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідач надав диск з фрагментами відеозаписів як доказ адміністративного правопорушення позивача.

Згідно дослідженого та переглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що автомобіль (державний номерний знак цього автомобіля з відеозапису не видно) розвертається на якійсь території, проте що то за територія з відеозапису не вбачається. Але очевидним є те, що ця територія не є тротуаром в розумінні п. 1.10 ПДР України. Хто проводив цю відеозйомку, якою камерою, як такий відеозапис опинився в працівників патрульної поліції з матеріалів справи не вбачається.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечує, що то його автомобіль і він в той момент керував вказаним автомобілем.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Отже, враховуючи, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів спростування позовних вимог позивача, а тому позовні вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В зв`язку з наведеним постанова в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 484019 від 26 березня 2021 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Водночас суд вважає, що позивачу слід поновити строк оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, враховуючи, що копію такої постанови ним було отримано 31 березня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 122, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 484019 від 26 березня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: В. І. Парфенюк