Справа № 653/1292/21
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 червня 2021 р. м. ХерсонСправа № 653/1292/21

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Дубровна В.А., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітет Генічеської міської ради про визнання рішень органу місцевого самоврядування, які втратили чинність,

встановила:

17 травня 2021 року ОСОБА_1 ( далі - позивачка) звернулась до Генічеського районного суду Херсонської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Генічеської міської ради ( далі - відповідач), в якому просить визнати пункт 1.1. рішення Виконавчого комітету Генічеської міської ради №360 від 21.10.2003 року зі змінами, внесеними рішеннями Виконавчого комітету Генічеської міської ради № 230 від 21.07.2005 року такими, що втратили чинність.

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 28.05.2021 р. дану справу передано на розгляд Херсонського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2021 р. дану справу передано на розгляд головуючої судді Дубровної В.А.

Відповідно до ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя вказує про таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Під змістом позовних вимог (предмет позову) слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Ця вимога повинна носити правовий характер і бути підвідомчою суду.

Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Підстави позову як елемент його змісту, повинні пояснювати, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм якого закону позивач просить про захист свого права.

Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Обов`язок щодо визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача і задля цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 160 КАС України.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Крім того, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень ( пункти 1 , 2 частини 2 ст. 245 КАС України).

При цьому, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк ( пункт 19 частини 1 ст. 4 КАС України).

Отже, передумовою звернення до адміністративного суду із позовом є прийняття суб`єктом владних повноважень рішення стосовно позивача, що призвело до порушення його прав, свобод та інтересів.

Як встановлено суддею, предметом оскарження у даній справі є пункт 1.1. рішення Виконавчого комітету Генічеської міської ради № 360 від 21.10.2003 року зі змінами, внесеними рішеннями Виконавчого комітету Генічеської міської ради № 230 від 21.07.2005 р., яким зобов`язано Комунальне підприємство "Азовкомунсервіс" (директор ОСОБА_2 ) до 1 серпня 2005 року знести прибудову розміром 5,4 х 2,5 м, сарай 1,4 х 3,1 за адресою АДРЕСА_1 за рахунок громадянки ОСОБА_1 , яка самовільно їх збудувала.

Відтак, оскаржуване рішення є індивідуальним актом, оскільки стосується прав або інтересів визначеного кола осіб, а саме Комунального підприємства "Азовкомунсервіс" та ОСОБА_1 , а тому належним способом захисту порушених прав позивачки є визнання протиправним та скасування окремих частин вказаного рішення.

Натомість, заявлені позивачкою у позові вимоги суперечать вказаним положенням КАС України.

Крім того, ані з прохальної частини позову, ані зі змісту позовної заяви позивачки неможливо встановити зв`язку між підставами та предметом позову, а відтак незрозуміло у чому полягають порушені права позивачки та які негативні наслідки створює дане рішення для позивачки на теперішній час.

При цьому, суддя вказує, що відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як зазналось вище, предметом оскарження у даній справі є рішення Виконавчого комітету Генічеської міської ради № 360 від 21.10.2003 року зі змінами, внесеними рішеннями Виконавчого комітету Генічеської міської ради № 230 від 21.07.2005 року.

В свою чергу, позивачка звернулась до Генічеського районного суду лише у травні 2021 року, тобто майже через 16 років, за відсутності заяви про поновлення строків та доказів поважності причин його пропуску.

При цьому, поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Суд зазначає, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відтак, позивачці пропонується вказати підстави для поновлення строку звернення до суду із наданням доказів поважності причин пропуску такого строку.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 статті 169 КАС України встановлено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява відповідно до частини 3ст. 169 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків.

Керуючись статтями160-162,169,241-243,248 КАС України, суддя -

ухвалила:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, шляхом надання

- уточненої позовної заяви з визначенням змісту позовних вимог та викладенням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, з урахуванням положень статті 5 КАС України;

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 653/1292/21 та зазначенням прізвища судді, який прийняв ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя В.А. Дубровна