Справа № 826/14288/18
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року м. Київ № 826/14288/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Стандарт-Спецемаль»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Стандарт-Спецемаль» (код ЄДР 38484110, 04114, м. Київ, вул. Радомишльська, буд. 44) (далі - позивач, ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль») до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 22.05.2018 №, від 22.05.2018 №.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у суб`єкта владних повноважень не було законних підстав для призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податку, оскільки ГУ ДФС у м. Києві не доведено будь-якими належними та допустимими доказами наявності недостовірних даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих позивачем, а також конкретних обставин, які б свідчили про порушення ним податкового, валютного та іншого законодавства, у тому числі й обставин, зазначених у письмовому запиті контролюючого органу; доказів виявлення таких обставин внаслідок перевірок інших платників податків.

Позивач стверджує, що ним на запит податкового органу, у відведений строк, надано пояснення та їх документальні підтвердження, обсяг яких відповідає обсягу запитуваної інформації, що не спростовано уповноваженими представниками податкового органу в акті перевірки відповідними доказами.

Вказане, на думку позивача, свідчить про те, що наказ про призначення перевірки прийнято за відсутності підстав та умов, визначених підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, із дотриманням яких законодавець пов`язує можливість проведення документальної позапланової перевірки.

За доводами позивача, наказ про проведення перевірки від 16.03.2018 №4199 було вручено уповноваженому представнику товариства 21.03.2018, тобто в день початку її проведення, що є порушенням вимог пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, а тому таке порушення є підставою для скасування наказу на перевірку, що узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України викладеною в постанові від 06.2015 №К/9991/35472/12.

Позивач стверджує, що ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» орендує приміщення на підставі договору оренди від 01.01.2018 №12 за адресою: 04114, м. Київ, вул. Радомишльська, буд. 44. Однак, відповідач в акті перевірки зазначає про те, що за податковою адресою товариства встановлено відсутність посадових осіб підприємства, про що складено акт про відсутність посадових осіб ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» за податковою адресою від 20.03.2018 №470/26-15-14-04-03, а також акт від 20.03.2018 №471/26-15-14-0403 про неможливість вручення наказу ГУ ДФС у м. Києві від 16.03.2018 №4199 та ознайомлення з направленням на проведення перевірки.

Позивач вважає, що вказані акти від 20.03.2018 №470/26-15-14-04-03 та від 20.03.2018 №471/26-15-14-0403 були складені ГУ ДФС у м. Києві виключно через те, що ними були порушені строки вручення наказу на перевірку, а самі акти не підписані, тобто оформлені не належним чином.

Також, позивач не погоджується із твердженнями відповідача щодо фіктивності фінансово-господарських відносин ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» з Товариством з обмеженою відповідальністю «АСЕДА» (далі - ТОВ «АСЕДА»), з тих підстав, що до перевірки не надано сертифікатів якості виробника товару, рахунків-фактури, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей (журнал довіреностей); у постачальника не встановлено приміщення за фактичним місцем знаходження, відсутня реєстрація податкових накладних з контрагентами постачальника, в ЄДРДР в рамках кримінального провадження №0000057 від 03.06.2017 є згадування про ТОВ «АСЕДА».

Позивач стверджує, що на підприємстві не ведеться журнал обліку довіреностей на товарно матеріальні цінності, а відсутність таких документів як сертифікатів якості не може свідчити про безтоварність, нереальність, відсутність мети настання реальних наслідків господарської операції.

За твердженнями позивача, ТОВ «АСЕДА» на час спірних правовідносин мало цивільну правоздатність та було платником податку на додану вартість.

Позивач наголошує, що посилання відповідача на досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000057 є безпідставними, оскільки сам факт наявності досудового слідства у кримінальному провадженні не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій. Вказане узгоджується із позицією Верховного суду України викладеною в постанові від 27.02.2018 №813/1766/17.

Позивач стверджує, що зазначене свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень рішень від 22.05.2018 №, від 22.05.2018 №.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що в ході проведеної перевірки ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» встановлено, що на формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період мали вплив взаємовідносини з ТОВ «АСЕДА».

За доводами відповідача, до перевірки був наданий договір укладений між ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» та ТОВ «АСЕДА» №17 від 10.11.2016, проте не надано сертифікатів якості виробника товару, рахунки-фактури, довіреностей на товарно матеріальні цінності, які передбачені даним договором.

Відповідач зазначає, що згідно картки рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «АСЕДА» станом на 30.06.2017 обліковується кредиторська заборгованість у сумі 974 245,78 грн.

Також, відповідач вказує на те, що за товарно-транспортними накладними пункт навантаження зазначений: м. Вишневе, вул. Київська, буд 12-Б, в той час як вказане приміщення за ТОВ «АСЕДА» не числиться.

Відповідач стверджує, що згідно ЄРПН не встановлено реєстрацію податкових накладних контрагентами - постачальниками на адресу ТОВ «АСЕДА» з номенклатурою товару: ґрунт, ґрунт-емаль, емаль, затверджувальні, композиції, лаки, розчинники, шпаклівки, з дати реєстрації ТОВ «АСЕДА» платником податку на додану вартість.

За твердженнями відповідача, в ЄДРСР наявна ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 30.01.2018 у справі №464/90/18 провадження №1-кс/464/90/18, в рамках кримінального провадження №0000057 від 03.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення за частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, в якій значиться, що службові особи Товариства з обмеженою відповідальність «Львівський Контакт Центр» здійснювали безтоварні операції з підприємства з ознаками фіктивності, у тому числі з ТОВ «АСЕДА».

Відповідач стверджує, що в ході перевірки не підтверджено реалізацію товару від контрагента ТОВ «АСЕДА» на адресу ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль», що свідчить про те, що правочини між позивачем та вищезазначеним контрагентом - постачальником на загальну суму 2 188 115,28 грн., у тому числі ПДВ 364 685,88 грн., здійснені без мети настання реальних наслідків, оскільки реальність та можливість вчинення господарських операцій з постачання товару у постачальника ТОВ «АСЕДА» відсутня, а наслідком для податкового обліку є лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері.

Відповідач вважає спірні рішення законними, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідь позивача на відзив відповідача.

Позивач стверджує, що ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» є вузькопрофільною організацією, займається виключно діяльністю, що пов`язана із торгівлею лакофарбовими матеріалами. На товаристві працюють висококваліфіковані працівники, яким підприємство завчасно та гідно оплачує заробітну плату.

Позивач наголошує, що товариство має в активі матеріально-технічну базу, що дозволяє на високому професійному рівні провадити господарську діяльність, до моменту виникнення спірних правовідносин, ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» працювало у звичайному режимі.

Позивач не погоджується із доводами відповідача та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою суду від 24.09.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Встановлені судом обставини.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, враховуючи пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Головним управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» (код 38484110, тел. ) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «АСЕДА» (код 40884541) за квітень, травень, червень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 02.04.2018 №318/26-15-14-04-03/38484110 (а.с. 203 - 222), в якому встановлено порушення ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль»:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 206 686,00 грн.;

- пункту 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за червень 2017 року на суму 158 000,00 грн.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що за квітень-червень 2017 року ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 520 042,00 грн., але перевіркою встановлено його завищення на суму 364 333,00 грн.

Згідно акту перевірки, на формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість за перевіряємий період мали вплив взаємовідносини з ТОВ «АСЕДА» на підставі договору №17 від 10.11.2016, відповідно до якого постачальник зобов`язується постачати та передавати у власність покупця товар, на підставі обумовлених покупцем заявок на постачання, а покупець зобов`язується приймати цей товар та оплачувати його на умовах, визначених договором.

З акту вбачається, що позивач до перевірки надав копію договору, податкових та видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та не надав сертифікатів якості виробника товару, рахунків-фактур, довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Також, в акті перевірки зазначено, що за товарно-транспортними накладними пункт навантаження зазначений: м. Вишневе, вул. Київська, буд 12-Б, в той час як вказане приміщення за ТОВ «АСЕДА» не числиться.

В акті перевірки зазначено, що в ЄДРСР наявна ухвала Сихівського районного суду м. Львова від 30.01.2018 у справі №464/90/18 провадження №1-кс/464/90/18, в рамках кримінального провадження №0000057 від 03.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення за частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, в якій значиться, що службові особи Товариства з обмеженою відповідальність «Львівський Контакт Центр» здійснювали безтоварні операції з підприємства з ознаками фіктивності, у тому числі з ТОВ «АСЕДА».

На підставі акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

від 22.05.2018 №, яким визначено збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на суму 258 357,50 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 206 686,00 грн, за штрафними санкціями - 51 671,50 грн.;

від 22.05.2018 №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 158 000,00 грн.

Позивач, вважаючи свої права порушеними, а спірні рішення неправомірними, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Щодо порядку призначення та проведення перевірки відносно позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України визначено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пункт 78.5 статті 75 Податкового кодексу України передбачає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог Податкового кодексу України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Суд наголошує, що оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18.

Таким чином, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки є направлення платнику податків запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Платник податків зобов`язаний подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.

У контролюючого органу є право на оцінку пояснень платника податків і їх документальних підтверджень.

Виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями.

Матеріали справи свідчать, що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, оскільки на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу позивачем були надані пояснення та їх документальні підтвердження в строк, передбачений вищезазначеною нормою, що відповідачем не заперечується, проте відповідачем не було надано доказів того, що ним проводилась будь - яка оцінка та аналіз наданих позивачем пояснень та їх документального підтвердження, і за їх результатами, контролюючий орган дійшов висновку, що такі пояснення та документи не усувають сумніви щодо можливих порушень допущених ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль».

Також, з акту перевірки вбачається, що копія наказу контролюючого органу вручено під розписку 21.03.2018 керівнику ТОВ «Компанія Стандарт-Спецемаль» ОСОБА_1 , а сама перевірка проводилась у період з 21.03.2018 по 26.03.2018.

Тобто, наказ про проведення перевірки було отримано позивачем 21.03.2018 саме в день проведення перевірки.

Таким чином, враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач не був належним чином повідомлений про проведення перевірки.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України, та не допускати згідно зі статтею 21 Податкового кодексу України порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, суд приходить до висновку, що доводи позивача є обґрунтованими що призначення та проведення перевірки контролюючим органом здійснено з порушенням вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, та не можуть вважатися правомірними, а тому підлягають скасуванню.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом в постанові від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог та їх обґрунтування, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки досліджених доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи наведене та положення статті 139 КАС України позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 10 925,37 грн. (пл. дор. № 993 від 30.08.2018, №992 від 30.08.2018).

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 251, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Стандарт-Спецемаль" (код ЄДР 38484110, 04114, м. Київ, вул. Радомишльська, буд. 44) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.05.2018 №, від 22.05.2018 №, які прийняті Головним управлінням ДФС у м. Києві (код ЄДР 39439980, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Стандарт-Спецемаль» (код ЄДР 38484110, 04114, м. Київ, вул. Радомишльська, буд. 44) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (код ЄДР 39439980, 04655, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19) 10 925,37 грн. (десять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн. 37 коп.) на відшкодування судового збору, сплаченого за пл. дор. № 993 від 30.08.2018, №992 від 30.08.2018.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Кармазін