Справа № 240/5094/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 липня 2021 року м. Житомир справа № 240/5094/21
категорія 113040000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Житомирській області про скасування постанови,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Управління Держпраці у Житомирській області, в якому просить скасувати постанову Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ 10/ЖТ0618/67/АВ/П/ГД-ФС від 12.03.2021 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 120000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що в період з 25.02.2021 по 02.03.2021 було проведено інспекційне відвідування за місцем реєстрації об`єкта відвідування ФОП ОСОБА_1 . Під час перевірки інспекторами виявлено порушення законодавства про працю, а саме: визнано цивільно-правові відносини, що тривали між ФОП ОСОБА_1 та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на підставі цивільно-правових договорів - трудовими та як наслідок нібито виявлено порушення вимог ст. 24 КзПП, а саме: фактичне допущення до роботи осіб без укладання в установленому порядку трудових договорів та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу. 02.03.2021 року головним державним інспектором праці було складено протокол №ЖТ0618/67/АВ/П/ПТ відносно ФОП ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП„ а саме: фактичний допуск двох працівників до роботи без оформлення трудових договорів, що стався 25.02.2021. Даний протокол та інші адмінматеріали направлено на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду.
Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 17.03.2021 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП закрите на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення. В свою чергу позивач не погодившись з вказаною ухвалою оскаржив її до Житомирського апеляційного суду, що вказує на те, що вона не набрала законної сили.
Позивач вказує, що ч.2 ст. 265 КЗпП і ч.3 ст.41 КпАП України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 265 КЗпП і ч.3 ст.41 КпАП України в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.
На думку позивача, найбільш сприятливим тлумаченням норм права, які застосовуються у даному випадку до Фізичної особи-підприємия буде використання статті із меншою санкцією, а саме ч.3 cт. 41 КЗпПУ, а тому вважає, що постанова Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ 10/ЖТ0618/67/АВ/П/ГД-ФС від 12.03.2021 про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 120 000 грн підлягає скасуванню.
Ухвалою судді від 19.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 12.05.2021 о 11:00.
12.05.2021 підготовче судове засідання, у зв"язку з клопотання представника відповідача про перенесення розгляду справи, відкладено на 25.05.2021 о 14:00.
18.05.2021 Управлінням Держпраці у Житомирській області до суду подано відзив на позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що факт допущення порушення законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин не заперечується, а підтверджується самим позивачем. Так, у акті інспекційного відвідування в графі пояснення та зауваження ФОП ОСОБА_1 зазначив, що заперечень не має. На думку відповідача, позивач тим самим погодився з виявленими порушеннями та засвідчив власноручно підписом. Крім того у відповіді на припис ЖЖТ0618/67/АВ/П від 02.03.2021 року, яка була надана інспектору праці було підтверджено факт усунення порушень та повідомлено про оформлення трудових відносин з гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 шо підтверджуються відповідними повідомленнями про прийняття на роботу до Бердичівського ДПІ. Посилання позивача на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/1357/21 від 17.03.2021 року, яка як вказує позивач не набрала законної сили, відповідач вважає безпідставними оскільки Житомирським Апеляційним судом у справі № 274/1357/21 від 09.04.2021 було винесено постанову, якою було відмовлено у прийнятті до апеляційного розгляду апеляційну скаргу на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2021 про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 . Повідомлення про розгляд справи та оскаржувана постанова були направленні позивачу та отримані ним.
Відповідач вважає, що постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЖИ 10/ЖТ0618/67/АВ/П/ТД/ФС від 12.03.2021 року була прийнята відповідно до Порядку № 509 та статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Протокольною ухвалою від 25.05.2021 року, без виходу до нарадчої кімнати, судом закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті на 08.06.2021 о 12:00.
Судове засідання призначене на 08.06.2021 відкладено на 24.06.2021 о 12:00.
24.06.2021 суд протокольною ухвалою, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що в період з 25.02.2021 по 02.03.2021 на підставі направлення №272/04 від 24.02.2021 було проведено інспекційне відвідування за місцем реєстрації об`єкта відвідування ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »).
02.03.2021 за результатами проведення інспекційного відвідування головними державними інспекторами Управління Держпраці в Житомирській області було складено Акт №ЖТ0618/67/АВ (а.с.13-17).
В ході інспекційного відвідування встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній Фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення Формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, в ході проведення інспекційного відвідування 25.02.2021 року у ФОП ОСОБА_1 , за адресою здійснення діяльності АДРЕСА_1 . кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») встановлено, шо приблизно о 12 год 20 хв. виконував роботу бармена (розраховував відвідувачів закладу, натирав стакани та прибирав робоче місце) громадянин ОСОБА_2 . Відповідно до наданих усних та письмових пояснень гр. ОСОБА_2 встановлено, що він був допущений до роботи фізичною особою-підприємдем ОСОБА_1 25.02.2021 року з 10 год 00 хв. на посаду бармена. Документи, що пітверджують факт офіційного працевлаштування гр. ОСОБА_2 (трудовий договір, наказ про прийняття, повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу), на момент проведення інспекційного відвідування за місцем діяльності ФОП ОСОБА_1 відсутні.
Також встановлено, що 25.02.2021 року у ФОП ОСОБА_1 , за адресою здійснення діяльності ( АДРЕСА_1 . кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») виявлено, що приблизно о 12 год. 20 хв. виконувала роботу офіціанта (надавала гостям закладу меню та виносила замовлення громадянка ОСОБА_3 . Відповідно до наданих усних та письмових пояснень гр. ОСОБА_3 встановлено, що вона була допущена до роботи фізичною особою-підприемцем ОСОБА_1 25.02.2021 року з 10 год 00 хв. на посаду офіціанта. Документи, що потверджують факт офіційного працевлаштування гр. ОСОБА_3 (трудовий договір, наказ про прийняття, повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу), на момент проведення інспекційного відвідування за місцем діяльності ФОП ОСОБА_1 відсутні.
Порушення вчинено відносно гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 були усунено під час проведення інспекційного відвідування, про що свідчити заява написана позивачем від 02.03.2021 (а.с.23-26).
В акті інспекційного відвідування №ЖТ0618/67/АВ від 02.03.2021 року в графі пояснення та зауваження ФОП ОСОБА_1 зазначив, що заперечень не має.
Крім того, 02.03.2021 року головним державним інспектором праці Янченко С.М. було складено протокол №ЖТ0618/67/АВ/П/ПТ відносно ФОП ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП а саме: фактичний допуск двох працівників до роботи без оформлення трудових договорів, що стався 25.02.2021.
Даний протокол та інші адмінматеріали направлено на розгляд до Бердичівського міськрайонного суду.
Постановою Бердичівського міськрайонного суду від 17.03.2021 у справі №274/1357/21 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП закрите на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.04.2021 відмовлено у прийнятті до апеляційного розгляду апеляційної скарги захисника Гуменюка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .
На підставі Акту №ЖТ0618/67/АВ від 02.03.2021 винесено постанову про накладання штрафу №ЖИ 10/ЖТ0618/67/АВ/П/ГД-ФС від 12.03.2021, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 120 000 грн за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України (а.с.10-11).
Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Державна служба України з питань праці (Держпраці) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно п.п 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затверджене наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 № 340 (далі - Положення), Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці.
Відповідно до п.п. 5 п. 6 Положення Управління Держпраці для виконання покладених на нього завдань має право, зокрема, проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, встаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; безперешкодно без попереднього повідомлення проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень юридичних осіб (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичних осіб, які використовують найману працю.
Частиною 2 статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Пунктом 6 частини 1 статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема, при укладенні трудового договору з фізичною особою.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).
Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 823 (надалі по тексту -Порядок №823).
Пунктом 16 Порядку №823 передбачено, що за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Аналіз вищенаведених правових норм свідчить про те, що управління Держпраці, через утворені в установленому порядку територіальні органи, мають право здійснювати нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю, зокрема фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, з дотриманням процедури здійснення такого нагляду. За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Так, зі змісту акту перевірки, оскаржуваної постанови судом встановлено, що підставою прийняття відповідачем оскаржуваної постанови є висновок про порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній Фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», а саме виявлено порушення законодавства про працю: фактичне допущення до роботи гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 без укладання в установленому порядку трудових договорів та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу.
Як встановлено судом, 02.03.2021 року головним державним інспектором праці Янченко С.М. було складено протокол №ЖТ0618/67/АВ/П/ПТ відносно ФОП ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП а саме: фактичний допуск двох працівників до роботи без оформлення трудових договорів, що стався 25.02.2021.
12.03.2021 відповідачем винесено постанову про накладання штрафу №ЖИ 10/ЖТ0618/67/АВ/П/ГД-ФС, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 120 000 грн за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
В силу ч. ч. 3, 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У той же час, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 3 ст. 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Так, штраф, визначений ч. 2 ст. 265 КЗпП України, є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч. 3 ст. 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 по справі № 814/2156/16 сформовано висновок, відповідно до якого ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.
Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України і ч. 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).
Диспозиції абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача ідентичні.
При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №809/677/18 зазначав, що ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КпАП України передбачено відповідальність для осіб, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). При цьому штраф за ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за ч. 3 ст. 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, враховуючи наведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам людини, суд дійшов висновку, що правопорушення, передбачені абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.
Водночас, суд вважає за необхідне звернути увагу, що постановою Бердичівського міськрайонного суду від 17.03.2021 у справі №274/1357/21 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП закрите на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 22.03.2021 року.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.04.2021 відмовлено у прийнятті до апеляційного розгляду апеляційної скарги захисника Гуменюка О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .
Отже, доводи позивач, що постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 274/1357/21 від 17.03.2021 року оскаржується у Житомирському апеляційному суді та не набрала законної сили, суд не бере до уваги оскільки вказана постанова набрала законної сили 22.03.2021 року та ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.04.2021 відмовлено у прийнятті до апеляційного розгляду апеляційної скарги на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.03.2021 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 .
Таким чином, позивач не є такою особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
Суд враховує, що факт допущення порушення законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин не заперечується позивачем, а підтверджується ним та наявними в матеріалах справи доказами.
Зокрема, Наказом № 01/2021 від 25.02.2021 гр. ОСОБА_2 було прийнято на посаду бармена. В Бердичівську ДПІ 25.02.2020 о 15 год 12 хв. було надіслано повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 , у той час як інспекційне відвідування почалось 25.02.2021 року о 12 год. 20 хв. Наказом № 05/2021 від 25.02.2021 гр. ОСОБА_3 було прийнято на посаду офіціанта. В Бердичівську ДПІ 25.02.2020 о 14 год 12 хв. було надіслано повідомлення про прийняття на роботу працівника ОСОБА_3 . у той час як інспекційне відвідування почалось 25.02.2021 року о 12год. 20 хв.
Крім того, в акті інспекційного відвідування №ЖТ0618/67/АВ від 02.03.2021 року в графі пояснення та зауваження ФОП ОСОБА_1 зазначив, шо заперечень не має.
Отже, оскільки зазначені в актах інспекційних відвідувань факти порушення норм порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України, Постанови КМУ № 413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» мали місце, що позивачем не заперечується, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було притягнуто позивача до відповідальності відповідно до ст.265 Кодексу законів про працю України.
Таким чином, враховуючи постанову Бердичівського міськрайонного суду від 17.03.2021 у справі №274/1357/21 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП закрите на підставі п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови Управління Держпраці у Житомирській області №ЖИ10/ЖТ0618/67/АВ/П/ГД-ФС від 12.03.2021 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 120 000 грн. за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України накладеного на підставі абзацу 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування та спростовуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Відшкодування судових витрат позивачу, якому у задоволенні позову відмовлено ст. 139 КАС України не передбачено.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 06 липня 2021 року.

Суддя О.Г. Попова