Справа № 160/5772/21
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року Справа № 160/5772/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Алєксєєнко К.С.,
за участі: представника позивача: представника відповідача: Харламової І.В. Дружини Т.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості, -
Вказані позовні вимоги вмотивовані тим, що невиконання підприємством вимог Закону щодо своєчасного та повного відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, негативно впливає на поповнення бюджету Пенсійного фонду України та стан фінансування коштів на виплату пенсій.
Державним підприємством «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідачем зазначено наступне. Відповідно до пункту 6.4. Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до Пенсійного Фонду України, затв. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7). Здійснені і додані до позову у якості доказу суми боргу відповідача з відшкодування фактичних витрат на доставку пільгових пенсій (додаток № 6 до Інструкції) не містять у собі сум фактичних витрат на доставку пенсій (графа 11). У той же час предметом позову є стягнення суми боргу за по відшкодуванню заборгованості за виплату і доставку пільгових пенсі за Списками № 1, 2. Довідки-розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містять у собі реквізитів, визначених графами 5-17 додатків № 6,7 до Інструкції. Тобто, зі змісту позову неможливо встановити розміру витрат на доставку пенсій, які також підлягають відшкодуванню відповідно до Законодавства. Окрім того, позивачем не додано до позову доказів того, що зазначені пенсії доставляються пенсіонерам, а не перераховуються на картковий банківський рахунок; не доведено відповідності пред`явлених до відшкодування сум на доставку пенсій встановленим тарифам тощо. Позивач означених вимог законодавства при поданні позову не виконав, що унеможливлює встановлення фактичних обставин справи та реального розміру суми відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач не погоджується та заперечує щодо доводів відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування своєї правової позиції позивач зазначив, що відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний сплачувати Пенсійному фонду збір у 100 % розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівникам, тобто відшкодувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам Відповідача, у повному розмірі. Пенсійний фонд в повному обсязі виплачує пільгові пенсії і тому обов`язок підприємств - вчасно та в повному обсязі сплачувати суми, зазначені в розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. У разі ухилення підприємства від добровільного погашення заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, стягнення боргу здійснюється в судовому порядку.
ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» внесено до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83. Таким чином зафіксовано цінність підприємства, як виробника ракетно-космічної техніки, у тому числі в інтересах оборони держави. Разом з тим, підприємство перебуває в довготривалій системній кризі, яка з часом загострюється. Ця криза на підприємстві триває понад десять років. В 2009 році Урядом було прийнято Державну програму розвитку підприємства, яка констатувала наявність кризи і передбачала виконання низки завдань щодо її подолання. Проте, внаслідок системного недофінансування жодне із завдань програми виконано не було. Особливої гостроти криза набула в першій половині 2014 року, коли відбулася обвальна руйнація зав`язків з традиційними постачальниками і замовниками з Російської Федерації. Означені обставини призвели до скорочення грошового потоку за основними договорами з 4,25 до 0,12 млрд. грн. та до зменшення обсягів виробництва більше ніж на 80 %. Незважаючи на це, підприємство вистояло, хоча наслідки тривалої та надглибокої кризи остаточно подолано не було. Підприємству у таких вкрай тяжких умовах вдалося зберегти колектив, виробничі потужності, платоспроможність та здатність виробляти ракетно-космічну продукцію належної якості. Підприємство щороку покращувало фінансово-економічні показники діяльності. Зокрема, тільки за минулий рік обсяги реалізації та виробництва збільшилися, відповідно, втроє та вчетверо. Друга хвиля кризи почалася на початку 2020 року у зв`язку з припиненням в грудні 2019 року фінансування виробництва РН «Зеніт» для програми «Морський старт». Цей напрям виробництва забезпечував найбільший внесок в грошові надходження підприємства, але мав і найбільші політичні ризики, пов`язані з російським походженням замовника, а також з критичною залежністю від російських постачальників сировини, матеріалів і комплектуючих. Ці ризики спрацювали. Наразі відновлення проекту «Морський старт» остаточно стало неможливим. Припинення виробництва РН «Зеніт» позбавило підприємство замовлень на суму від 770 до 1160 млн. гривень (в поточних цінах) щороку з відповідним скороченням обсягів виробництва і реалізації, зменшенням валютної виручки. Зупинення фінансування виробництва РН «Зеніт» призвело до накопичення боргів за енергоносії та ускладнення розрахунків по оплаті праці. Заборгованість із заробітної плати вже перевищила шість місяці і становить 157,0 млн. грн. з урахуванням платежів до бюджету та соціальних фондів 244,6 млн. грн. Підприємство вже було вимушене запровадити скорочений робочий тиждень та розглядає доцільність переходу в режим простою. Накопичуються також борги за енергоносії, з податкових зобов`язань, з виконання судових рішень тощо.
Наразі ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» перебуває під загрозою незворотної втрати платоспроможності та, відповідно, можливості здійснювати господарську діяльність з виробництва ракетно-космічної техніки. В таких умовах примусове стягнення значних коштів з рахунків підприємства матиме непоправний характер та призведе не тільки до фактичного банкрутства підприємства без можливості відновлення сталої господарської діяльності, а і до масштабних негативних наслідків соціального характеру - з огляду на велику кількість працюючих, які втратять роботу. Ситуація обтяжується також наявністю великої кількості партнерів по кооперації, які також відчують на собі наслідки припинення виробничої діяльності підприємства. Держава, як власник підприємства, вже двічі надавала суттєву підтримку підприємству шляхом поповнення його статутного фонду із спрямуванням наданих коштів на погашення заборгованостей із заробітної плати та супутніх платежів, за енергоносії, з платежів до бюджету. Кожного разу таке поповнення потребувало прийняття відповідного закону, що може слугувати додатковим підтвердженням того, що ситуація на підприємстві обумовлена об`єктивними чинниками, а обставини, в яких опинилося ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова», мають характер непереборної сили. З метою подолання кризової ситуації та вирішення проблемних питань на підприємстві розроблена та вже кілька років впроваджується низка заходів, серед яких збільшення обсягів виробництва в інтересах Міноборони - від 1,1 млрд. гривень в 2022 році і від 1,5 млрд. гривень в подальшому. Крім того, підприємство постійно намагається розширити свою участь у міжнародній кооперації з виготовлення ракетно-космічної техніки, у тому числі за рахунок залучення стратегічного інвестора з числа провідних світових виробників ракетно-космічної техніки. Основними кроками в цьому напрямку можуть стати перетворення підприємства в акціонерне товариство (корпоратизації) і набуття Україною членства в Європейському космічному агентстві. Зазначені обставини зумовлені також глобальною світовою економічною кризою, яка зачепила всі галузі виробництва, майже припинилися замовлення на виробництво аеро-космічної продукції. Глобальне економічне середовище (світова економічна криза) в 2017 році і на початку 2021 року, з-поміж іншого, характеризується загальним гальмуванням економічного зростання, що носить назву "боргового спаду". Проблеми в економіці країн ЄС не дають підстав для повернення потоків капіталів у цей регіон, адже піднесення ділової активності тут поки не очікується. На кінець січня 2021 року сукупний державний та гарантований державою борг України в гривні становив 2 558,22 млрд грн, або 90,74 млрд дол. США. Продовжується економічна блокада ОРДЛО (окремі райони Донецької та Луганської областей), результатом якої стало збільшення залежності України від імпорту енергоресурсів, у першу чергу вугілля, зміна співвідношення потужностей різних типів електростанцій, яке надмірно перевищило допустимі навантаження на деякі з них. Також, дана подія значно вплинула на економічну ситуацію підприємств, які мали усталені виробничі зв`язки з регіоном. За різними підрахунками, Україна втрачає близько 1% ВВП через економічну блокаду ОРДЛО. У першому кварталі 2021 року інфляція очікувано вийшла за межі цільового діапазону 5% ± 1 в. п., але відхилилася від нього суттєвіше, ніж передбачалося прогнозом. За підсумками березня зростання споживчих цін у річному вимірі прискорилося до 8.5%,
З огляду на стрімке відновлення світової економіки та посилення інфляційного тиску, Національний банк переглянув прогноз інфляції з 7% до 8% у 2021 році, але очікує її повернення до цілі 5% лише у першому півріччі 2022 року та подальшу стабілізацію на цьому рівні. Пік інфляційного сплеску, за прогнозом НБУ припаде на третій квартал 2021 року. Економіка України відновлюється, але повільніше, ніж очікувалося, зокрема через посилення карантинних обмежень. З огляду на втрати від пандемії Національний банк погіршив прогноз збільшення реального ВВП у 2021 році з 4.2% до 3.8% Ключовим ризиком для макропрогнозу є посилення параметрів карантину в Україні та світі, а також низькі темпи вакцинації в країні. Продовження військового конфлікту на сході України, до якого додалася поточна політична криза де-мотивують інвесторів. Тому Україна не отримує фінансові ресурсі міжнародних фінансових організацій та країн-донорів для підтримки макроекономічної стабільності та реалізації задекларованих проектів, від яких очікується віддача, не раніше 2019 р. Таким чином, як і в попередні роки, в разі розвитку такого сценарію зростають дебіторська і кредиторська заборгованість та інші зобов`язання підприємств. Означені об`єктивні обставини призвели до того, що ДП «ВО Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» наразі перебуває у важкому фінансовому становищі, а відтак відсутня достатня кількість обігових коштів для погашення боргу. Державне підприємство «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» є комерційним державним підприємством. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського віддання. Для здійснення господарської діяльності щодо виробництва готової продукції підприємству необхідно отримати у відповідних державних органах, ліцензії, дозволи, а також необхідно розробити та затвердити технологічну документацію.
ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» вважає, що одномоментне стягнення з нього всієї суми податкового боргу з дати набрання судовим рішенням законної сили є об`єктивно неможливим та призведе до недоотримання вказаних сум державним бюджетом, а також призведе до зупинки виробництва підприємством позивача за зустрічним позовом та фактичного припинення його діяльності, що не забезпечить дотримання принципу пропорційності, а саме дотримання необхідного балансу між вкрай несприятливими наслідками для ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова» аж до припинення підприємства і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Тобто, одномоментне стягнення сум ЄСВ, штрафів і пені з дати набрання судовим рішенням законної сили по суті припинить діяльність підприємства і в подальшому держава буде позбавлена можливості отримання податків і зборів взагалі. Дане твердження ґрунтується на нормах законодавства України, яким врегульовано порядок виконання судових рішень, зокрема, п. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувала зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. Накладення арешту на кошти боржника унеможливить здійснення господарської діяльності, бо всі кошти, акумульовані на рахунках будуть негайно спрямовані на погашення боргу, що унеможливить закупівлю матеріалів та обладнання, необхідних для здійснення господарської діяльності.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подано заперечення на заяву про зазначення в резолютивній частині рішення про надання відстрочення виконання рішення, в якому позивач просить відмовити у задоволення вказаної заяви. Аргументи даного заперечення зводяться до того, що згідно із положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України 01.04.2011 року №384/11 з наступними змінами та доповненнями, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, провадить збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для їх виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, інших соціальних виплат, які згідно з законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду України. Основним завданням Головного управління Фонду, відповідно до положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (із змінами), є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та соціального страхування, виконання інших завдань визначених законом, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій. Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.
ДП "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" має велику заборгованість перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до п. "а", "б-з" Закону України "Про пенсійне забезпечення", зокрема лише за період січень-березень 2021 року розмірі 3 021 473 грн. 32 коп. ПФУ також зазначило, що відповідач є боржником протягом багатьох років та виконує покладені на нього обов`язки, передбачені чинним законодавством не сумлінно, що унеможливлює виконання Пенсійним фондом України, покладених на нього завдань, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері пенсійного страхування, що може потягти за собою негативні наслідки у вигляді несвоєчасної виплати пенсії громадянам, що в свою чергу може привести до тяжкого соціального становища малозабезпечених верств населення. Несвоєчасне погашення заборгованості приводить до спустошення фонду та унеможливлює виплату зазначених пенсій, які в більшості випадків є єдиним джерелом існування громадян похилого віку.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Головне управління звертає увагу суду, на те, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відстрочення сплати заборгованості не передбачено.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 зазначена вище справа розподілена та 15.04.2021 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року казану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 19.04.2021 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
05.05.2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі № 160/5772/21 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
У судове засідання 30.06.2021 року прибули представник позивача та представник відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з огляду на таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство "Виробниче об`єднання «Південний машинобудівний завод О.М. Макарова» зареєстровано як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інших платежів до Пенсійного фонду в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
На підприємстві відповідача, з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, працювали громадяни, які за період жовтень - грудень 2020 року отримували пенсію за віком на пільгових умовах.
Згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачу необхідно було покрити витрати на виплату та доставку пільгових пенсій Управлінню, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період січень - березень 2021 року за Списком №1 у розмірі 1 383 599 грн. 99 коп. та за Списком № 2 у розмірі 1 637 873 грн. 33 коп., на загальну суму 3 021 473 грн. 32 коп. У зв`язку з несплатою суми боргу у відповідача залишилась несплаченою заборгованість перед Управлінням щодо витрат на виплату і доставку пенсії колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на загальну суму 3 021 473 грн. 32 коп.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку матеріалам справи, суд виходить з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280 затверджено «Положення про Пенсійний фонд України». П.1 Положення визначено що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
З метою виконання своїх завдань Пенсійний фонд України здійснює контроль за своєчасним і повним надходженням страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Так, статтею 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ від 09.07.2003 р. (далі Закон № 1058) до страхових внесків віднесено кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 за №1788 -XII (далі Закон №1788) визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 01.01.1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством.
З огляду на зазначене, Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону №1788 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається ст. 100 даного Закону. За змістом вказаної норми Закону особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством. При цьому наявності атестації робочих місць не вимагається.
Особи, які до і після 01.01.1992 р. працювали на роботах, передбачених Списками, пенсія призначається відповідно до статті 13 Закону №1788.
Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, (списки № 1 та № 2) затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, яка була чинна до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 року "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".
При цьому, відповідно до Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, застосовуються Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.
Особи, яким виплачена пільгова пенсія, працювали у Відповідача до введення в дію Закону № 1788 та у період, коли цей Закон вже набрав чинності, тому органами пенсійного Фонду пенсія призначена відповідно до статті 13 Закону № 1788.
Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в Порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженою постановою КМУ від 12 серпня 1993 року за № 637, встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону № 1788 від 5 листопада 1991 року: підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Статтею 13 Закону № 1788 визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. До 17.02.2000 вказана стаття, крім визначення категорій працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, регулювала порядок внесення підприємствами та організаціями плати до Пенсійного фонду, що покривала витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»- «з» статті 13 Закону № 1788.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України» від 17.02.2000 року № 1461-ІЙ порядок внесення плати на покриття фактичних витрат на виплату і доставку пенсій змінено. А саме - норму, що регулювала дане питання у статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», виключено та врегульовано порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій шляхом введення окремого виду збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у Закон № 400.
Законом № 400, передбачено, що платники збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, передбачені ст. 1 цього Закону, повинні сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірах, встановлених ст. 4 цього Закону, що визначається у відсотковому відношенні до об`єкта оподаткування, який передбачений ст. 2 цього Закону.
Зокрема, у відповідності до вимог Закону № 400, суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників, незалежно від форми власності, повинні сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у 100 % розмірі від об`єкта оподаткування, яким є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до частини 6 Інструкції «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16.01.2004 року за № 64/8663, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У відповідності до підпунктів 6.4, 6.8 пункту 6 Інструкції № 21-1, зі змінами та доповненнями розмір сум на відшкодування на поточний рік витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається у повідомленнях, які формуються працівниками Пенсійного фонду України, а підприємства щомісяця, до 25-го числа, вносять до Пенсійного фонду визначену у повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.
Абзацом 5 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який з 01.01.2006 стосується і осіб, пенсії яким призначені відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і має зворотну дію, врегульовано лише порядок виплати пенсій, а не змінено порядок відшкодування та не звільнено підприємства, зазначені у ст. 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", від сплати збору на відшкодування виплачених пільгових пенсій.
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тобто діяв зазначений вище порядок відшкодування.
З огляду на викладені норми законодавчих актів відповідач, як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов`язаний сплачувати Пенсійному фонду збір у 100 % розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівникам, тобто відшкодувати Пенсійному фонду фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених працівникам відповідача, у повному розмірі.
Відповідно до п. 6.9 Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення для зазначених підприємств у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації, тому управління стягує в судовому порядку заборгованість і по пенсіонерах, яким призначено пенсію в інших районних та міських управліннях Пенсійного фонду України.
Таким чином, на відповідача покладено обов`язок в повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, на відповідача покладено обов`язок в повному обсязі відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій, призначених особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1, №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачу необхідно було покрити витрати на виплату та доставку пільгових пенсій Управлінню, в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період січень - березень 2021 року за Списком №1 у розмірі 1 383 599 грн. 99 коп. та за Списком № 2 у розмірі 1 637 873 грн. 33 коп., на загальну суму 3 021 473 грн. 32 коп. У зв`язку з несплатою суми боргу у Відповідача залишилась несплаченою заборгованість перед Управлінням щодо витрат на виплату і доставку пенсії колишнім працівникам підприємства, які були зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на загальну суму 3 021 473 грн. 32 коп.
Додаток 7 - є розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників.
Додаток 6 до пункту 6.4 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. №21-1 в разі його отримання та не оскарження - є нормативно-правовим актом в розумінні ст.117 Конституції України.
Крім того розрахунок - є актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, його відповідач не оскаржив, тому отримані розрахунки є обов`язковими для виконання, тобто сплати.
Таким чином, відповідач має заборгованість у розмірі 3 021 473 грн. 32 коп., яка на час розгляду справи не сплачена.
Згідно частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідач не довів перед судом належними та допустимими доказами правомірність своїх тверджень.
Таким чином, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно заяви Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про зазначення в резолютивній частині рішення про надання відстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне.
Згідно п. 2 ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.
Приписами ст. 378 КАС України врегульовано, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 800/203/17, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для застосування правил ст.378 КАС України є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Отже, підставою для відстрочення виконання судового рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відтак, всі ці обставини мають бути доведеними та підтвердженими документально.
Разом з цим, суд зауважує, що у ст. 378 КАС України не визначено конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а встановлено лише критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.
При цьому, суд враховує, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.
Питання розстрочення або відстрочення постанови суду знаходяться в площині процесуального права. Разом з тим підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), залежать від предмету спору, у межах спірних правовідносин від правової природи боргу.
Суд вважає, що заявником доведено наявність обставин, що суттєво ускладнюють або унеможливлюють виконання судового рішення, оскільки запровадження на території України карантинних обмежень та зменшення обсягів господарської діяльності підприємства позивача є об`єктивно не залежною від боржника обставиною, що зумовлює неможливість виконання судового рішення у визначений держаним виконавцем строк.
При цьому, суд враховує, що боржник не ухиляється та не уникає виконання судового рішення, а шукає способи погашення заборгованості, що в свою чергу є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати боргу.
Так, на підтвердження матеріального становища підприємства до суду надано копію балансу (звіт про фінансовий стан) на 01.01.2021, копію звіту про фінансову результати за 2020 рік (копія); копію балансу (звіт про фінансовий стан) на 01.04.2021 р.; копію звіту про фінансові результати за І квартал 2021 року; копію форми № 5 до фінансової звітності на 1 січня 2021 р.; копію форми № 4 за 2020 рік; копію форми № 3 за 2020 рік; копію інформації щодо виробничо-фінансової діяльності; копію динаміки чистого прибутку (діаграма); копію динаміки виробництва (діаграма).
Водночас, на переконання суду, відмова у задоволенні заяви може призвести до негативних наслідків, зокрема, зупинення роботи Підприємства, неможливості вносити своєчасно та в повному обсязі податки та інші обов`язкові платежі.
Отже, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про неможливість одночасного погашення заявником всієї суми заборгованості у даній справі, так як його наслідком стане подальше накопичування заборгованості підприємства.
Відтак, наведені відповідачем обставини, які свідчать про наявність загрози виникнення та накопичення нового боргу, а також його скрутне фінансове становище об`єктивно впливають на можливість виконання судового рішення, істотно ускладнюють його виконання.
Суд під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду враховує положення частини 5 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
Відтак, враховуючи подане представником відповідача клопотання про відстрочення рішення суду, яке мотивована тим, що винесене судом у даній справі рішення про задоволення позовних вимог, суттєво вплине на фінансовий стан відповідача, суд, з урахуванням поданих відповідачем доказів, вважає за можливе розстрочити виконання рішення суду у справі на строком на 1(один) рік.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки відповідні витрат, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, позивачем понесені не були, судові витрати у вигляді судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 30 червня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Виготовлення рішення у повному обсязі здійснено 06 липня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Державного підприємства «Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподіляються.
Відстрочити виконання судового рішення строком на 1 (один) рік з дня ухвалення рішення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 липня 2021 року.

Суддя С. В. Прудник