Справа № 400/2278/20
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2278/20
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.

суддів Танасогло Т.М. , Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року по справі № 400/2278/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНА+» до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ШАНА+» (далі позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом, у якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради (далі відповідач, ММР), що полягає у неприйнятті рішення за заявою ТОВ «ШАНА+» від 20.02.2018 року №000191 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки у власність для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів по АДРЕСА_1 .

- зобов`язати Миколаївську міську раду розглянути заяву ТОВ «ШАНА+» від 20.02.2018 року №000191 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки у власність для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів по АДРЕСА_1 і прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ТОВ «ШАНА +» є орендарем трьох земельних ділянок загальною площею 3835 кв.м. для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Товариство звернулося до Миколаївської міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки у власність для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів. Відповідач надав відповідь у вигляді листа, у якому повідомив позивача про відсутність підстав для можливості викупу земельної ділянки.

За наслідками розгляду зазначеної справи Миколаївським окружним адміністративним судом 22 лютого 2021 року прийнято рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНА+» задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ТОВ «ШАНА+» від 20.02.2018 року №000191 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки у власність для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Миколаївську міську раду розглянути заяву ТОВ «ШАНА+» від 20.02.2018 року №000191 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки у власність для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів по АДРЕСА_1 і прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Миколаївською міською радою подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано та не надано належної оцінки доказам, а саме Листу Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 06.11.2019 року № 17-4014, згідно до якого роз`яснено про неможливість передачі у приватну власність бажаної позивачем земельної ділянки.

Крім того, судом першої інстанції неправильно застосовані положення ст. 128 ЗК України та не враховано приписи Порядку взаємодії державного адміністратора та місцевих дозвільних органів щодо розгляду заяв суб`єктів господарювання на отримання документа дозвільного характеру рішення міської ради про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок.

Також, скаржник звертає увагу, що лише рішення про відмову в продажу земельної ділянки може бути оскаржено до суду, тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених, на його думку, прав.

В силу приписів пункту 1,3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.08.2011 року між Миколаївською міською радою та ПП «Юліана-Сервіс» був укладений Договір оренди землі №8272, яким ПП «Юліан-Сервіс» передана в оренду земельна ділянка загальною площею 3835 кв.м. для обслуговування комплексів павільйонів та торгівельних рядів за адресою АДРЕСА_1 .

28.07.2015 року між Миколаївською міською радою та ПП «Юліана-Сервіс» був укладений Договір про зміни до договору оренди землі, яким строк оренди вищевказаної земельної ділянки був пролонгований до 05.08.2018 року.

20.07.2016 року між ПП "Юліана-Сервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ШАНА+" укладено Договір купівлі-продажу комплексу, павільйонів та торговельних рядів. Договір сторонами виконано повністю. Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняв у власність (купив) комплекс павільйонів та торговельних рядів, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіним Р.В.

На підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесені відомості, що позивачу на праві приватної власності належить комплекс павільйонів та торгівельних рядів, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2018 року по справі №915/733/18 позовні вимоги ТОВ «ШАНА+» до Миколаївської міської ради задоволено частково.

Визнано укладеним договір про зміни до договору оренди землі, укладеному між Миколаївською міською радою та ПП "Юліана-Сервіс", який зареєстровано у Миколаївській міській раді 05.08.2011 року № 8272 у новій редакції.

Замінено сторони по договору (ПП "Юліана-Сервіс" на ТОВ «ШАНА+») та продовжено строк оренди земельної ділянки на три роки до 08.05.2021 року.

20.02.2018 року позивач подав до Миколаївської міської ради заяву про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки у власність для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів по АДРЕСА_1 в порядку передбачену ст. 128 ЗК України.

16.01.2020 року Листом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 000191 відмовлено позивачу у надані у власність шляхом викупу вказаної земельної ділянки для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів по АДРЕСА_1 .

У якості підстави для відмови, відповідач зазначив, що відповідно до положень Земельного кодексу України не можуть надаватися у приватну власність землі загального користування населеного пункту, а саме земель загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприйнятті відповідного рішення,Товариство звернулись до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності вимог, оскільки фактично відповідач не розглянув заяву позивача та не прийняв відповідне рішення у передбачений законодавством місячний строк.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Так, згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Порядок продажу земельних ділянок державної або комунальної власності на підставі цивільно-правових договорів врегульований главою 20 розділі IV Земельного кодексу України. Зокрема, частина першою, другою статті 127 ЗК України визначено, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Положеннями ч. 2,3 статті 128 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Водночас в силу приписів частини 5 статті 128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (частина 6 статті 128 ЗК України).

Отже, законом визначено чіткий та послідовний алгоритм дій під час продажу земельних ділянок державної або комунальної власності на підставі цивільно-правових договорів, який передбачає подання зацікавленою особою відповідного клопотання (заяви) з необхідними документами та розгляд цього клопотання уповноваженим органом в місячний строк з прийняттям рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, чи рішення про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Судом першої та апеляційної інстанцій установлено, що 20.02.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою, у якій просив продати йому шляхом викупу у приватну власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування комплексу павільйонів та торгівельних рядів, які належать йому на праві приватної власності. Також, позивач надав згоду на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. (а.с.35)

У відповідь на заяву позивача, лише 16.01.2020 року Листом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №000191 відмовлено Товариству у надані у власність шляхом викупу вказаної земельної ділянки.

Натомість, відповідач в силу вимог частини 3 статті 128 ЗК України був зобов`язаний: прийняти рішення або про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки чи про відмову позивачу в продажу земельної ділянки із зазначенням обґрунтованих причин відмови з урахуванням вимог частиною 5 статті 128 ЗК України.

Апеляційний суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний приймати рішення, а дії - вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуючись встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Так, як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в не вчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Колегія суддів зауважує, що Миколаївська міська рада надала відповідь на заяву позивача у формі Листа майже через два роки з моменту звернення Товариства. У своїй апеляційній скарзі, скаржник зазначає в якості обґрунтованих підстав для не прийняття відповідного рішення - Лист Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 06.11.2019 року № 17-4014 та приписи Порядку взаємодії державного адміністратора та місцевих дозвільних органів щодо розгляду заяв суб`єктів господарювання на отримання документа дозвільного характеру рішення міської ради про передачу у власність, надання у постійне користування та оренду земельних ділянок.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначені посилання необґрунтованими і зазначає, що положеннями статті 128 ЗК України визначено чіткий та послідовний алгоритм дій відповідача у разі подання зацікавленою особою відповідного клопотання (заяви).

Окрім цього, судова колегія вказує, що вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні їм суперечити, а відтак, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону необхідно застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

З огляду на викладене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду попередньої інстанції про наявність підстав для визнання протиправної бездіяльності відповідача, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ТОВ «ШАНА+» та зобов`язання Миколаївської міської ради розглянути заяву позивача і прийняти відповідне рішення відповідно до вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення,тому апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року по справі № 400/2278/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНА+» до Миколаївської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.