Справа № 600/1102/21-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/1102/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О. П.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

05 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про шодо стягнення суми податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на загальну суму 14584,26 грн з податку на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено строки для подання заяв по суті справи.

До суду від Головного управління ДПС у Чернівецькій області надійшла заява про відмову від позову, в обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідачем самостійно погашено у повному обсязі податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Згідно даних АІС «Податковий блок» заборгованість за ОСОБА_1 відсутня. У зв`язку з наведеним позивач відмовляється від позову до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 14584,26 грн. та просить суд закрити провадження у справі.

Крім цього, позивач у даній заяві просив суд стягнути на його користь з відповідача судовий збір у сумі 2270,00 грн, сплачений відповідно до платіжного доручення №4979 від 28 грудня 2020 року, в обґрунтування чого посилається на положення статті 140 Кодексу адміністративного судочинства України і вважає, що оскільки його відмова від позову обумовлена задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 вже після подання позовної заяви до суду, то відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року заяву Головного управління ДПС у Чернівецькій області про відмову від позову у справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задоволено. Прийнято відмову від позову та закрито провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні клопотання щодо судових витрат - скасувати, ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. за подання позову.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив матеріали справи, вивчив доводи апеляційної скарги та встановив наступне.

Відмовляючись від позову, позивач зазначив, що податковий борг сплачений відповідачем у повному обсязі.

Згідно ст.140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Положення ст.140 КАС підлягають застосуванню в комплексі з положеннями ч.2 ст.139 КАС України, згідно якої при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, якщо після подання позовної заяви позов суб`єкта владних повноважень задоволено відповідачем, який не є суб`єктом владних повноважень, то з відповідача на користь такого позивача підлягають стягненню виключно судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача - суб`єкта владних повноважень судового збору, сплаченого за подання даної позовної заяви, оскільки нормативний припис ст.140 КАС України має тлумачитися у поєднанні зі ст.139 вказаного Кодексу.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до статті 140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Частиною 6 ст.143 КАС України передбачено, що у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Вказане викладено у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 200/6826/20-а.

У цій справі суд закрив провадження у справі, задовольнивши заяву позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Отже, аналіз приведеного правового регулювання та тлумачення статей 139, 140 КАС України у їх взаємозв`язку, з урахуванням наведених обставин справи, дають підстави для висновку про те, що за наявності відповідної заяви, всі понесені позивачем у цій справі та документально підтверджені судові витрати підлягають присудженню на його користь.

Натомість суд першої інстанції не врахував і, помилково застосувавши правила частини другої статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат не вирішив.

Матеріалами справи підтверджено, факт звернення позивача із заявою про стягнення з відповідача судового збору сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн., отже наявні правові підстави для її задоволення.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 270,00 грн.

Вказані судові витрати підтверджені платіжним дорученням від 12.05.2021 №1025 у сумі 2270,00 грн., що наявне у матеріалах справи.

Отже, порядок розподілу понесених учасниками адміністративного процесу судових витрат урегульовано главою 8 розділу І КАС України, загальний аналіз якої свідчить про те, що вирішення питання щодо розподілу вказаних витрат вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчено розгляд справи, та у відповідних випадках - після його ухвалення в порядку статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, судова колегія доходить до переконання, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді питання про відшкодування понесених позивачем витрат на сплату судового збору, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Отже, ухвала Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню. У іншій частині оскаржувана ухвала не є предметом апеляційного оскарження.

Згідно положень статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області задовольнити повністю.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року скасувати скасувати в частині відмови в задоволенні заяви Головного управління ДПС у Чернівецькій області про стягнення судового збору за подання позовної заяви з ОСОБА_1 .

Прийняти в цій частині нову постанову про задоволення заяви Головного управління ДПС у Чернівецькій області про стягнення судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви з ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 )на користь Головного управління ДПС у Чернівецькій області ( код ЄДРПОУ ВП 44057187) судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

В решті ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 )на користь Головного управління ДПС у Чернівецькій області ( код ЄДРПОУ ВП 44057187) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.