Справа № 369/2435/21
Суддя: Фінагеєва І. О.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/2435/21
Провадження № 2-а/369/86/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Фінагеєвої І.О.

при секретарі - Юзюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника віпс (тип А) ВПС «Дергачі» капітана Нянчур Олександра Сергійовича та Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови №149791 від 13 лютого 2021 року про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №149791 від 13 лютого 2021 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

ОСОБА_1 вказує, що не погоджується із зазначеною постановою винесеною начальником віпс (тип А) ВПС «Дергачі» капітаном Нянчуром Олександром Сергійовичем №149791 від 13 лютого 2021 року, вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та накладання адміністративного стягнення було проведено не уповноваженою та делегованою особою, також це адміністративне правопорушення було вчинено нею з крайньої необхідності, дане правопорушення є малозначним, а постанова №149791 від 13 лютого 2021 року необґрунтована та така, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків посадової особи фактичним обставинам справи, порушення норм матеріально чи процесуального права.

Також в матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого частини 1 статті 204-2 КУпАП. Зокрема відповідачем по справі не надано жодних доказів того, що позивач перетнула державний кордон України саме в той спосіб та в тому місці, які вказані в оскаржу вальній постанові.

Разом з тим, постанова яка складена відносно позивача не містить доказів підтвердження вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення, тому ця постанова є не обґрунтованою, а сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності

рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд України в Постанові від 15 травня 2019 року, справа №537/2088/17).

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення є недоведеним, що в силу принципу презумпції невинуватості трактується на користь позивача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судове засідання не прибула, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Відзив до суду не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом досліджуються саме представлені сторонами письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна з них, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що 13 лютого 2021 року начальником віпс (тип А) ВПС «Дергачі» капітаном Нянчуром Олександром Сергійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №149791, якою ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204- 2 КУпАП та накладено на адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Згідно вказаної постанови начальник «Дергачі» капітан Нянчур Олександр Сергійович, розглянувши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, встановив, що 13.02.2021 року о 03 годині 40 хв. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Готівка» було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка пояснила, що 12.02.2021 року перетнула державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Маринівка», чим порушив вимоги п. З постанови КМУ № 815 від 17 липня 2019 року «Про затвердження порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з цих територій» чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу(прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту. Так у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушила «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року №815, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАСУкраїни доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на докази, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-2 КУпАП.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з належних від нього причин.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні і достатні докази наявності в діях позивача того складу адміністративного правопорушення, який вказано в оскаржуваній постанові.

Відтак, відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була винесена всупереч зазначеним нормам КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять посилання на належні докази підтвердження неправомірного перетину державного кордону України на тимчасово-окуповану територію України Донецької області поза контрольними пунктами в`їзду-виїзду, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення від 13 лютого 2021 року №149791, яким позивача визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. підлягає скасуванню.

Судові витрати на оплату судового збору мають бути стягнені у державний бюджет за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 286 КАС України, ст.ст.7, 247, 251, 280КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника 3 віпс (тип А) ВПС «Дергачі» капітана Нянчур Олександра Сергійовича та Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України №149791 від 13 лютого 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-2 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.О. Фінагеєва