Справа № 380/11336/20
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року справа №380/11336/20

зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючої-судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Середа О.-В.І.,

за участю сторін:

представника позивача Ситника С.О.,

представника відповідача Болотіна М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-1331 від 05.04.2016 та податкову вимогу №149844-56 від 13.11.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення та вимога відповідача є протиправними та такими, що не відповідають вимогам діючого законодавства. Вказує на те, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган дійшов до неправомірного висновку про наявність у позивача обов`язку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Наголошує, що нерухоме майно, яке належало позивачу, необхідно відносити до будівель промисловості в розумінні підпункту 266.2 статті 266 ПК України, а тому податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на нього не повинен нараховуватись та сплачуватись. Разом з тим, зазначає, що згідно протоколу загальних зборів Учасників ТзОВ «Агропромінвест» №01 від 21.12.2018 майно позивача, яке являються будівлями промисловості, комплекс загальною площею 6534,5 кв.м з будівлями та спорудами, було внесено в статутний капітал ТзОВ «Агропромінвест» для подальшого використання в господарській діяльності товариства, про що складено акт прийому-передачі майна від 21.12.2018. Відтак, власником будівель є ТзОВ «Агропромінвест». У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 05.01.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що у разі якщо промислова будівля належить не промисловому підприємству, то в такому випадку будівля є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а податок повинен нараховуватись та сплачуватись на загальних підставах відповідно до норм чинного законодавства. Відтак, відповідач вважає, що оскільки будівля не належить промисловому підприємству, то застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст.266 ПК України до даних правовідносин є неможливим. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в обґрунтуваннях позовної заяви та додаткових поясненнях, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на праві приватної власності ОСОБА_1 перебувало нерухоме майно, що знаходиться в АДРЕСА_2 , а саме: комплекс загальною площею 6534,5 кв.м., який складається з наступних будівель та споруд: більярдний цех загальною площею 1710,8 кв.м., обозний цех загальною площею 1675,6 кв.м., кузня загальною площею 365,7 кв.м., котельня загальною площею 269,7 кв.м., сушка загальною площею 260,1 кв.м., ремонтно-механічна майстерня загальною площею 218.3 кв.м., лісопильний цех загальною площею 1311,4 кв.м., склад матеріалів загальною площею 285,6 кв.м., компресорна загальною площею 75,7 кв.м., контора загальною площею 316,8 кв.м., трансформаторна підстанція загальною площею 14,4 кв.м., газорозпридільний пункт загальною площею 30,4 кв.м.

Так, згідно з протоколом загальних зборів Учасників ТзОВ «Агропромінвест» №01 від 21 грудня 2018 року майно позивача, а саме комплекс загальною площею 6534.5 кв.м., який складається з наступних будівель та споруд: більярдний цех загальною площею 1710,8 кв.м., обозний цех загальною площею 1675,6 кв.м., кузня загальною площею 365,7 кв.м., котельня загальною площею 269.7 кв.м., сушка загальною площею 260,1 кв.м., ремонтно-механічна майстерня загальною площею 218,3 кв.м., лісопильний цех загальною площею 1311,4 кв.м., склад матеріалів загальною площею 285,6 кв.м., компресорна загальною площею 75,7 кв.м., контора загальною площею 316,8 кв.м., трансформаторна підстанція загальною площею 14,4 кв.м., газорозпридільний пункт загальною площею 30,4 кв.м. було внесено в статутний капітал ТзОВ «Агропромінвест» для подальшого використання в господарській діяльності товариства. На підтвердження факту внесення даних будівель у статутний капітал товариства було складено акт прийому-передачі майна від 21 грудня 2018 року.

Таким чином, власником вищевказаних будівель є ТзОВ «Агропромінвест».

Водночас, Головним управлінням ДПС у Львівській області 05.04.2019 прийнято податкове повідомлення рішення № 0-1331, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 121639,72 грн. за податковий період 2018 рік.

Окрім того, 13.11.2019 Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкову вимогу №149844-56.

Вважаючи прийняті відповідачем податкове повідомлення-рішення та вимогу протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28.12.2014 №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортного податку, податку на майно, відмінне від земельної ділянки та плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - ДК 018-2000), призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до ДК 018-2000 до групи (код 125) Будівлі промислові та склади належить клас (код 1251) Будівлі промислові, який включає будівлі промислового призначення, наприклад фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) резервуари, силоси та склади належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Таким чином, будівлі промисловості (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) відповідно до правовстановлюючих документів, що враховують вимоги ДК 018-2000, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідачем не подано суду доказів щодо приналежності оподаткованих приміщень позивача до переліку об`єктів, які є об`єктом оподаткування.

Враховуючи наведене, доводи податкового органу щодо необхідності сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є помилковими та такими, що не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права.

Щодо тверджень відповідача, щодо не поширення на позивача положень підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, у зв`язку з тим, що положення зазначеного пункту поширюються виключно на юридичних осіб, суд зазначає таке.

Виходячи зі змісту підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд зазначає, що названий підпункт визначає виключно питання щодо переліку об`єктів нерухомого майна, які не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно. При цьому, зазначений пункт не визначає переліку осіб на яких він поширюється або не поширюється.

Окрім того, по тексту обумовленої норми перелік об`єктів нерухомого майна, які не підлягають оподаткуванню податком на нерухоме майно наведено за допомогою розділового знаку кома, у кінцевому переліку яких зазначено такий об`єкт, як: складські приміщення промислових підприємств.

Наявність словосполучення промислових підприємств у назві об`єкта нерухомості, відповідач відносить до всіх без винятку об`єктів перелічених у підпункті є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Позивач у свою чергу вважає, що дане словосполучення промислових підприємств у назві об`єкта нерухомості не відноситься до всіх об`єктів перелічених у зазначеному пункті.

Посилання відповідача на те, що нерухомість позивача не належить до будівель промисловості, які звільнені від оподаткування, оскільки позивач як власник не має статусу промислового підприємства, є необґрунтованими з огляду на те, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт нерухомості, а не суб`єкт як власник такої нерухомості.

Виходячи з вищенаведеного, при визначенні бази оподаткування визначальними ознаками є саме ознаки нерухомості, а не ознаки її власника (зокрема організаційно-правова форма власника та вид підприємницької діяльності).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що має місце різне тлумачення однієї і тієї ж норми права, що припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків та вказує на недотримання, визначеного Європейським судом критерію, щодо чіткості та передбачуваності у застосуванні обумовленої норми права, що дає припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків. Як наслідок порушення названого критерію порушується основоположний принцип щодо недопущення перевищення державними органами меж свободи розсуду, що правомірності втручання у здійснення прав і свобод людини.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України, якщо норма закону припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то діє презумпція правомірності рішень платника податку.

За наведених обставин справи та положень законодавства, суд приходить до висновку про наявність правової підстави для застосування до переліку об`єктів нерухомого майна, якими володів позивач, підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що оскаржуване податкове повідомлення рішення № 0-1331 прийнято відповідачем за податковий період 2018 рік, однак згідно з протоколом загальних зборів учасників ТзОВ «Агропромінвест» №01 від 21 грудня 2018 року майно позивача, а саме комплекс загальною площею 6534.5 кв.м., який складається з наступних будівель та споруд: більярдний цех загальною площею 1710,8 кв.м., обозний цех загальною площею 1675,6 кв.м., кузня загальною площею 365,7 кв.м., котельня загальною площею 269.7 кв.м., сушка загальною площею 260,1 кв.м., ремонтно-механічна майстерня загальною площею 218,3 кв.м., лісопильний цех загальною площею 1311,4 кв.м., склад матеріалів загальною площею 285,6 кв.м., компресорна загальною площею 75,7 кв.м., контора загальною площею 316,8 кв.м., трансформаторна підстанція загальною площею 14,4 кв.м., газорозпридільний пункт загальною площею 30,4 кв.м. було внесено в статутний капітал ТзОВ «Агропромінвест» для подальшого використання в господарській діяльності товариства, що підтверджується актом прийому-передачі майна від 21 грудня 2018 року.

Таким чином, власником вищевказаних будівель з 21 грудня 2018 року є ТзОВ «Агропромінвест».

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1331 від 05.04.2016 та податкової вимоги №149844-56 від 13.11.2019.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржувані податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1331 від 05.04.2016 та податкову вимогу №149844-56 від 13.11.2019, суд дійшов висновку, що такі прийнято відповідачем без урахування вимог Податкового кодексу та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів, тому їх слід визнати протиправними та скасувати.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, сплачені при поданні позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №0-1331 від 05.04.2016.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Львівській області №149844-56 від 13.11.2019.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, 35, м.Львів, 79003; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2 432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) грн 79 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 05.07.2021 року.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна