Справа № 640/17417/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 640/17417/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Громадської організації "Європейська суспільна ініціатива"

до Національної академії медичних наук України

третя особа: Управління державної охорони України

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація "Європейська суспільна ініціатива" (далі також - позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної академії медичних наук України (далі також - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління державної охорони України (далі також - третя особа), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії розпорядника інформації - Національної академії медичних наук України (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 12, ), що полягають у відмові надати Громадській організації "Європейська суспільна ініціатива" відкриту публічну інформацію на підставі Законів України "Про доступ до публічної інформації", "Про інформацію", а саме: з документообігу Національної академії медичних наук України скановану копію спільного наказу (та всіх наявних додатків до нього) Національної академії медичних наук України, Управління державної охорони, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства оборони України, Державного управління справами, від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК "Про організацію медико-санітарного забезпечення заходів за участю осіб, щодо яких здійснюється державна охорона", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.08.2011 №1011/19749;

- зобов`язати Національну академію медичних наук України (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 12, ), протягом п`яти днів з дня набрання рішенням суду чинності, надати Громадській організації "Європейська суспільна ініціатива" відкриту публічну інформацію, а саме: з документообігу Національної академії медичних наук України скановану копію спільного наказу (та всіх наявних додатків до нього) Національної академії медичних наук України, Управління державної охорони, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства оборони України, Державного управління справами, від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК "Про організацію медико-санітарного забезпечення заходів за участю осіб, щодо яких здійснюється державна охорона", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.08.2011 №1011/19749.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 25.06.2020 року він отримав відповідь у вигляді листа від Національної академії медичних наук України від 24.06.2020 року №1-08/1086, якою в задоволенні запиту відмовлено, у зв`язку з тим, що відповідач не є розробником вказаного спільного наказу, з посиланням на "Типову інструкцію про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв, що містять службову інформацію", затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №736. На переконання позивача, запитувана ним інформація є публічною інформацією та не може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом. Зауважено, що відмовляючи у наданні запитуваної інформації, відповідач не застосував трискладовий тест, застосування якого передбачено статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", тому підстави для ненадання такої інформації позивачу відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Пунктом 4 резолютивної частини ухвали встановлено відповідачу подати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 14.09.2020 року позивачем подано клопотання про залучення третьої особи до участі у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2020 року Клопотання Національної академії медичних наук України про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, задоволено. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, Управління державної охорони України (адреса: 01024, м. Київ-24, вул. Богомольця, 8, ).

Через канцелярію суду 15.09.2020 року відповідачем подано клопотання, до якого долучено відзив на позовну заяву.

У клопотанні відповідачем зазначено прохання суду вважати пропущений строк подання відзиву з поважних причин, у зв`язку із перебуванням уповноваженого представника відповідача у відпустці, що унеможливило своєчасну підготовку та подання відзиву на позовну заяву та наявних у відповідача доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 25.09.2020 року клопотання відповідача про визнання причин пропуску строку подання відзиву поважними повернуто без розгляду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову, стверджуючи, що обґрунтовано відмовив позивачу у наданні запитуваної інформації, оскільки ця інформація віднесена до службової та їй присвоєно гриф "Для службового користування". Відповідач зауважує, що головним розробником вказаного спільного наказу є Управління державної охорони України, на підставі чого вважає, що при розгляді запиту позивача діяв в межах повноважень та із врахуванням вимог та положень норм чинного законодавства, а також із дотриманням встановленого порядку.

Третьою особою через канцелярію суду 21.10.2020 року подано пояснення, де зазначено, що спільний Наказ на час розгляду повторного запиту позивача мав гриф обмеження доступну "Для службового користування", а твердження позивача про те, що запитувана інформація не є інформацією з обмеженим доступом повністю спростовується наведеними у поясненнях доводами, які долучені до матеріалів справи.

Позивачем через канцелярію суду 24.11.2020 року подано заперечення на пояснення третьої особи, де позивач наполягає на тому, що відповідачем не було застосовано "трискладовий текст" та на те, що відповідач у справі є розпорядником запитуваної у нього інформації. Вважає, що належне застосування "трискладового тексту" стосовно спільного наказу від 01.08.2011 року з боку Управління державної охорони України не проводилося.

У відповіді на відзив, поданої через канцелярію суду 24.11.2020 року позивач заперечив доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву, повторно зазначивши про те, що відмовляючи у наданні запитуваної інформації, відповідач не застосував трискладовий тест, який необхідно застосувати у разі обмеження доступу до інформації. Вказав на практику Верховного Суду щодо вирішення спору, пов`язаного з оскарженням відмови у наданні публічної інформації (постанова Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №554/11837/14-а).

Через канцелярію суду 01.12.2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь позивача, де наполягає на тому, що розглянув Запит позивача від 16.06.2020 року, діючи в межах компетенції та повноважень, визначених Статутом, із врахуванням правових норм чинного законодавства.

Позивачем через канцелярію суду 07.06.2021 року подано клопотання про прискорення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Громадська організація "Європейська суспільна ініціатива" звернулась до Секретаріату Кабінету Міністрів України із запитом про надання публічної інформації від 17.04.2020 року №4/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП, в якому просила надати їй на адресу електронної пошти копію спільного наказу (та всіх наявних додатків до нього) Національної академії медичних наук України, Управління державної охорони, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства оборони України, Державного управління справами від 01.08.2011 номер 340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК "Про організацію медико-санітарного забезпечення заходів за участю осіб, щодо яких здійснюється державна охорона", який зареєстрований в Міністерстві юстиції 29.08.2011 №1011/19749.

Листом від 05.05.2020 року №1-08/812 Національної академією медичних наук України повідомило позивача про наслідки розгляду його запиту від 17.04.2020 №4/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП про доступ до публічної інформації, який надійшов із дорученням Першого заступника Державного секретаря Кабінету Міністрів України Олександра Яреми від 27.04.2020 року №13927/0/2-20 стосовно наказу від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК. Зокрема, про те, що статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", п. п. 85, 87 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №736, відсутні у НАМН України підстави для надання запитувачеві зазначеної ним інформації, оскільки НАМН України не є розробником вказаного спільного наказу (під грифом "Для службового користування").

Громадська організація "Європейська суспільна ініціатива" звернулась до Секретаріату Кабінету Міністрів України із повторним запитом про надання публічної інформації від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП, в якому просила надати їй на адресу електронної пошти копію спільного наказу (та всіх наявних додатків до нього) Національної академії медичних наук України, Управління державної охорони, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства оборони України, Державного управління справами від 01.08.2011 номер 340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК "Про організацію медико-санітарного забезпечення заходів за участю осіб, щодо яких здійснюється державна охорона", який зареєстрований в Міністерстві юстиції 29.08.2011 №1011/19749 (далі також - наказ від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК).

Листом від 24.06.2020 року №1-08/1086 Національної академією медичних наук України повідомило позивача про наслідки розгляду його повторного запиту від 16.06.2020 №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП про доступ до публічної інформації, який надійшов із дорученням Першого заступника Державного секретаря Кабінету Міністрів України Олександра Яреми від 19.06.2020 року №20476/0/2-20 стосовно наказу від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК. Зокрема, про те, що з урахуванням положень статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації", п. п. 85, 87 Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року №736, НАМН України у листі від 05.05.2020 року №08/812 проінформувало запитувача про відсутність у НАМН України підстав для надання запитуваної інформації, оскільки НАМН України не є розробником вказаного спільного наказу (під грифом "Для службового користування").

Не погоджуючись із відповіддю Національної академії медичних наук України, позивач звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, пояснення, заперечення на пояснення та відповідь на відзив, заперечення на відповідь позивача на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

За змістом статті 5 Закону України "Про інформацію" (далі також - Закон №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За містом статті 1 Закону № 2657-XII:

- документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі;

- захист інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї;

- інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (далі також - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (стаття 5 Закону №2939-VI).

Відповідно до статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Отже, зважаючи на вищевикладене, позивач як об`єднання громадян без статусу юридичної особи є суб`єктом відносин у сфері доступу до публічної інформації та має право відповідно на звернення та отримання публічної інформації.

Відповідно до статті 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, поміж іншого, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 14 Закону №2939-VI визначено обов`язки розпорядників інформації, відповідно до яких вони зобов`язані:

1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами;

2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні;

3) вести облік запитів на інформацію;

4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо;

5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації;

6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частиною другою статті 16 Закону №2939-VI запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

За правилами частини першої статті 6 цього Закону №2939-VI інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частиною другою статті 6 Закону №2939-VI визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону №2939-VІ відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.

Доводи відповідача, викладені у відзиві щодо підстав, що зумовили його відмову в наданні позивачу запитуваної інформації (зокрема, неможливість надання інформації у зв`язку з віднесенням її до інформації для службового користування, тобто, до інформації з обмеженим доступом), не відповідають дійсності та спростовується змістом його листів, а саме:

- від 05.05.2020 року №1-08/812 - надісланого позивачу у відповідь на його запит від 17.04.2020 року №4/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП;

- від 24.06.2020 року №1-08/1086 - надісланого позивачу у відповідь на його запит від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП.

Так, з листа відповідача від 05.05.2020 року №1-08/812 висновується, що у відповідь на запит позивача від 17.04.2020 року №4/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП про надання інформації щодо наказу від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК відповідач повідомив останнього про відсутність у НАМН підстав для надання запитуваної інформації, оскільки НАМН не є розробником спільного наказу (під грифом "Для службового користування").

Згідно з Листом відповідача від 24.06.2020 року №1-08/1086 висновується, що відповідь на запит позивача від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП відповідач проінформував запитувача про відсутність у НАМН України підстав для надання запитуваної інформації, оскільки НАМН України не є розробником вказаного спільного наказу (під грифом "Для службового користування"). Тобто, суд приходить до висновку, що підставою для відмови у наданні інформації відповідачем зазначено саме те, що НАМН України не є розробником вказаного спільного наказу.

З огляду на викладене, суд уважає за доцільне, передусім, зауважити, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону №2939-VІ, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Як підтверджено з пояснень третьої особи, дійсно, головним розробником спільного наказу Управління державної охорони України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства оборони України, Державного управління справами, Національної академії медичних наук України від 01.08.2011 року №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК "Про організацію медико-санітарного забезпечення заходів за участю осіб, щодо яких здійснюється державна охорона", який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.08.2011 року за №1011/19749, є Управління державної охорони України.

Отже, якщо відповідач не є розпорядником запитуваної позивачем інформації, то на виконання покладеного на нього вищевказаною правовою нормою обов`язку він мав би направити запит позивача до Управління державної охорони України, що, як висновується з матеріалів справи, ним не зроблено.

Водночас, суд не погоджується з доводами відповідача, що він не є розпорядником інформації, яка стосується наказу від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК, з наступних підстав.

Зі змісту статей 1 та 13 Закону №2939-VІ слідує, що розпорядником публічної інформації є суб`єкт владних повноважень або в окремих випадках інша особа, які отримали або створили в процесі виконання своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством цю інформацію, або у володінні якої знаходиться ця інформація.

Зі змісту позовної заяви та відзиву на неї висновується, що наказ від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК прийнятий спільно Управлінням державної охорони України, Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України, Державним управлінням справами, Національною академією медичних наук України.

Відтак, в розумінні вищевказаних правових норм кожний з перелічених вище суб`єктів владних повноважень разом із Національною академією медичних наук, які створили вищевказаний наказ, є розпорядником інформації щодо цього наказу. При цьому, визначення розпорядника інформації відповідно до вимог Закону №2939-VІ не залежить від того, хто був головним/основним розробником такої інформації.

Отже, Національна академія медичних наук України разом із Управлінням державної охорони України, Міністерством охорони здоров`я України, Міністерством оборони України, Державним управлінням справами є розпорядником інформації, що стосується наказу від 01.08.2011 року №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК, і як розпорядник повинна була розглянути запит позивача від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП та за відсутності визначених Законом №2939-VІ перешкод надати йому запитувану інформацію.

Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином не розглянув запит позивача від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП про надання інформації про наказ від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК.

Разом з тим, позивач помилково уважає, що листи Національної академії медичних наук України від 05.05.2020 року №1-08/812 та від 24.06.2020 року №1-08/1086 свідчать про відмову у наданні йому запитуваної інформації, тому позовні вимоги в частині визнання протиправними дії відповідача, що полягають у відмові надати Громадській організації "Європейська суспільна ініціатива" відкриту публічну інформацію є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд не надає оцінки доводам відповідача про неможливість надання позивачу запитуваної інформації щодо наказу від 01.08.2011 №340ДСК/453ДСК/468ДСК/206ДСК/67ДСК, вмотивовані тим, що вказану інформацію віднесено до категорії службових, а наказу присвоєно гриф "Для службового користування", оскільки такі доводи відповідача не слугували підставою для відмови позивачу в наданні цієї інформації (запит про надання інформації по суті взагалі не розглядався).

Беручи до уваги висновок суду про ухилення відповідача від розгляду по суті запиту позивача від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП, суд також не бере до уваги доводи останнього про відсутність обмежень щодо надання йому Національною академією медичних наук України запитуваної інформації, обґрунтовані тим, що відмовляючи в наданні інформації в листах від 05.05.2020 року №1-08/812 та від 24.06.2020 року №1-08/1086, відповідачем не застосовано трискладовий тест з метою застосування обмеження у наданні інформації.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини другої статті 245 цього ж Кодексу у разі задоволення позову суд може прийняти, поміж іншого, рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Оскільки вказаний інформаційний запит позивача по суті відповідачем не розглядався, то судом не встановлено підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу інформацію на цей запит.

Разом з тим, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Національну академію медичних наук України повторно розглянути запит Громадської організації "Європейська суспільна ініціатива" про надання публічної інформації від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП та надати на нього відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

На переконання Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позивачем відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про судовий збір" не сплачено судовий збір при зверненні до суду з даним адміністративним позовом, а докази щодо понесених ним інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, суду не надані, підстави для вирішення питання про відшкодування йому таких витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Громадської організації "Європейська суспільна ініціатива" задовольнити частково.

2. Зобов`язати Національну академію медичних наук України повторно розглянути запит Громадської організації "Європейська суспільна ініціатива" про надання публічної інформації від 16.06.2020 року №4П/ДОК-МДЦ/НКЗ-ВІП та надати на нього відповідь не пізніше п`яти робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Громадська організація "Європейська суспільна ініціатива" (49044, м. Дніпро, вул. Шолома-Алейхема, буд. 4/26);

Відповідач: Національна академія медичних наук України (04050, м. Київ, вул. Герцена, 12, );

Третя особа: Управління державної охорони України (01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 8, ).

Повне судове рішення складено 30.06.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна