Справа № 380/1772/21
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1772/21 пров. № А/857/10828/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року в справі №380/1772/21 (головуюча суддя Братичак У.В., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій просила: а) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у встановленні трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 на підставі показань двох свідків відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, та щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 періоду його роботи їздовим у бригаді №2 колгоспу ім. І. Франка с. Завадів Стрийського району за період 1953-1965 роки;

б) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 період його роботи їздовим у бригаді №2 колгоспу ім. І. Франка с. Завадів Стрийського району за період 1953-1965 роки, встановивши стаж роботи на підставі показань двох свідків а саме: ОСОБА_4 , 1929 р. н., жительки с. Завадів Стрийського району та ОСОБА_5 , 1934 р. н., жительки с. Завадів Стрийського району відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1;

в) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській здійснити перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня призначення пенсії з урахуванням встановленого стажу роботи померлого годувальника ОСОБА_3 .

Рішенням від 12 квітня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 період його роботи їздовим у бригаді №2 колгоспу ім. І. Франка с. Завадів Стрийського району за 1953-1965 роки, що підтверджений на підставі показань двох свідків відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 період його роботи їздовим у бригаді №2 колгоспу ім. І. Франка с. Завадів Стрийського району за 1953-1965 роки, що підтверджений на підставі показань двох свідків відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 28.07.2019 перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 із врахуванням до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 періоду його роботи їздовим у бригаді №2 колгоспу ім. І. Франка с. Завадів Стрийського району за 1953-1965 роки, що підтверджений на підставі показань двох свідків відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги норми Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, яким не передбачено підтвердження стажу роботи на підставі показань свідків померлій особі, адже згідно з положеннями пункту 17 Порядку 637 стаж встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали саме заявника по спільній з ним роботі.

У даній справі щодо встановлення стажу роботи ОСОБА_3 на підставі показань двох свідків звертається його донька ОСОБА_2 , яка діє в інтересах своєї сестри ОСОБА_1 .

Отже, на переконання апелянта, підстави для зарахування стажу роботи їздовим у бригаді № 2 колгоспу ім. І. Франка с. Завадів Стрийського району померлого годувальника ОСОБА_6 на підставі показань двох свідків відсутні.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарг та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги відповідача та просить їх відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримувала пенсію як інвалід 2 групи загального захворювання з 19.03.1982 року.

До травня 2016 року пенсія виплачувалась ОСОБА_7 - опікуну ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Нежухівської сільської ради народних депутатів від 25.03.1982. У зв`язку зі смертю опікуна ІНФОРМАЦІЯ_2 , виплата пенсії припинена.

Згідно поданої заяви ОСОБА_2 від 09.02.2017 про зміну одержувача пенсії та на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області про призначення ОСОБА_2 опікуном сестри ОСОБА_1 , поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з часу її припинення у зв`язку зі смертю попереднього опікуна.

З 14.02.2017 на підставі заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі-Закон 1058).

При призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 враховано стаж померлого годувальника батька ОСОБА_3 22 роки 10 місяців 23 дні та стаж матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стаж роботи годувальника батька ОСОБА_3 обчислено по вироблених людиноднях на підставі довідок №47 від 14.02.2017 та №48 від 14.02.2017, виданих Архівним відділом Стрийської районної державної адміністрації за період роботи ОСОБА_3 з 1970 по 1994 роки на підставі книг обліку розрахунків по оплаті праці.

Оскільки стаж роботи в колгоспі годувальника ОСОБА_3 є набагато більшим, ніж з 1970-1994 роки та впливає на розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника, опікун ОСОБА_2 звернулась до Стрийського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ГУ ПФУ у Львівській області з приводу зарахування до трудового стажу періоду роботи батька у колгоспі, а саме 1953-1965 роки.

У листі № 4959-5551/І-02/6-1300/20 від 23.07.2020 відповідач повідомив позивачу, що пенсійна справа померлого годувальника, батька ОСОБА_3 залишилась на зберіганні в органах соціального захисту. 04.03.2019 року за № 2136/02.06-26 Стрийським відділом обслуговування громадян (сервісним центром) скеровано запит в Управління праці та соціального захисту населення Стрийської РДА з проханням надіслати архівну справу ОСОБА_3 для перерахунку пенсії по втраті годувальника. 03.04.2019 отримано відповідь від 25.03.2019 № 01-759 про те, що пенсійної справи в архіві недіючих пенсійних особових справ не знайдено.

Так, на звернення опікуна позивача від 19.06.2020 року щодо долучення показів трьох свідків про стаж роботи годувальника, оскільки відсутня трудова книжка годувальника, відповідач у листі № 4727-4779/1-025/8-1300/20 від 16.07.2020 зазначає, що у відповідності до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ № 637 від 12.08.1993, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. За період роботи до 1965 року спільна робота двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтверджується лише за 1963-1964 роки, тому повернуто долучені заявником заяви вказаних свідків та копії трудових книжок.

В подальшому, опікун позивача повторно 28.07.2020 звернулась до відповідача та просила провести опитування двох свідків ОСОБА_4 , 1929 р. н., жительку с. Завадів Стрийського району, яка працювала у колгоспі ланковою за період 1953-1991 роки; ОСОБА_5 , 1934 р. н., жительку с. Завадів Стрийського району, яка працювала у колгоспі ланковою за період 1953-2000 роки, для підтвердження страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 за період роботи у колгоспі 1953-1965 та долучила заяви свідків, які підтвердили спільну роботу у колгоспі ім. І.Франка с. Завадів з померлим ОСОБА_9 , що був їздовим у бригаді № 2, та копії їх трудових книжок.

На вказане звернення відповідач у листі № 5785-5803/І-02/8-1300/20 від 25.08.2020 зазначив, що заслухати свідків та зарахувати до стажу період роботи ОСОБА_3 в колгоспі з 1953 по 1965 роки не має підстав, та послався на пункт 18 Порядку відповідно до якого відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Вважаючи такі дії пенсійного органу протиправними, опікун позивача звернулася в суд з позовом.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що пенсійний орган діяв протиправно, не врахувавши для підтвердження стажу померлого годувальника показів двох свідків, які дійсно з ним працювали у відповідний період, що підтверджується копіями їхніх трудових книжок. Проте перерахунок раніше призначеної пенсії по втраті годувальника можливий лише не більше як за 12 місяців перед поданням додаткових документів, а не з моменту призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.

Відповідно до ст.37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Дітям-сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків.

Таким чином, обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника здійснюється за нормами Закону 1058, які визначають порядок обчислення пенсії за віком. При цьому розмір пенсії за віком залежить від того, який заробіток і страховий стаж мали годувальники.

Відповідно до ст. 24 Закону № 1058 - страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та у порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону 1058 пенсії на загальних підставах призначались згідно Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі-Закон № 1788).

Статтею 56 Закону № 1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до норм Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з п.п. 17,18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Як правильно встановив суд першої інстанції, пенсійна справа померлого годувальника ОСОБА_3 та відповідно і трудова книжка була втрачена. Факт такої втрати сторонами не заперечується. Таким чином, суд першої інстанції підставно вказав на те, що позивач мала право підтвердити трудовий стаж померлого годувальника батька на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Крім того, про можливість підтвердження стажу померлого годувальника на підставі показів двох свідків відповідач не заперечував у своїй переписці з позивачем.

Згідно з підпунктом 11 пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2,3 пункту 2.1 цього розділу.

Зокрема, підпунктом 2 пункту 2.1 вищезазначеного Порядку передбачено подання документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Тобто стаж померлого годувальника може бути підтверджений у порядку, що передбачений для підтвердження стажу у випадку призначення чи перерахунку пенсії за віком.

З огляду на наведені норми колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що законодавством не передбачено підтвердження стажу на підставі показань свідків померлій особі годувальнику.

Таким чином, відповідач безпідставно не врахував подані позивачем документи на підтвердження стажу померлого годувальника, а саме - заяви двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та копії їх трудових книжок, що роботу померлого годувальника у колгоспі ім. І.Франка с. Завадів їздовим бригади № 2 у період з 1953-1964 роки.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Та оскільки будь-яких зауважень з боку відповідача до заяв свідків та їхніх трудових книжок не було, суд обрав належний спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача зарахувати до трудового стажу померлого годувальника ОСОБА_3 період його роботи їздовим у бригаді №2 колгоспу ім. І.Франка с. Завадів Стрийського району за 1953-1965 роки, що підтверджений заявами двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , й копіями їх трудових книжок.

Щодо дати, з якої позивачу належить перерахувати пенсію по втраті годувальника, суд першої інстанції правильно керувався нормами ст. 43 Закону №1058 та ст. 98 Закону №1788.

Так, відповідно до ст. 43 Закону № 1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 98 Закону № 1788 перерахунок пенсії провадиться на підставі документів про вік, стаж, заробіток та інших, наявних на час перерахунку в пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонером на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії у зв`язку з введенням у дію цього Закону (про стаж роботи, заробіток, сімейний стан та інші), то пенсія знову перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців перед поданням додаткових документів і не раніше ніж з дня введення в дію цього Закону.

Таким чином, на підставі наведених норм суд першої інстанції правильно вказав на те, оскільки додаткові документи (заяви двох свідків та копії їх трудових книжок) позивачем подано 28.07.2020, - перерахунок пенсії можливий лише з 28.07.2019, а не з моменту призначення такої пенсії.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року в справі №380/1772/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 02.07.2021.