Справа № 215/1509/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2021 року Справа № 215/1509/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступ Антона Ігоровича про визнання протиправною бездіяльності, -
11.03.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступ Антона Ігоровича (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступа Антона Ігоровича за результатом розгляду заяви від 20.01.21 р вх. С-66 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у порушені встановленого поряду ст 3,22,144 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні п 19 ч 1 ст. 4 КАСУ;
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступа Антона Ігоровича за результатом розгляду заяви від 20.01.21 р вх. С-66 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у не визначеності способу захисту моїх інтересів до правової позиції ст. 19,ч 2,3 ст. 28, ч 1 ст. 29, ч 3 ст. 32, 34,48, 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст. 6, 10, п. "а", "б" ст. 10, ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" і п 3.1 його розпорядження від 15.12.20р №169-р.;
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступа Антона Ігоровича за результатом розгляду заяви від 20.01.21 р вх. С-66 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування, недбалістю і помилками його, у невжитті заходів до усунення причин, що породжують подання заяви та зазначити закон вимоги якого порушено ним згідно ст. 249 КАС України;
- визнати протиправною бездіяльність голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступа Антона Ігоровича за результатом розгляду заяви від 20.01.21 р вх. С-66 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилася у відмові подати клопотання Криворізькому міському голові та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) подати таке клопотання для належного реагування.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16.03.2021 року адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступ Антона Ігоровича про визнання протиправною бездіяльності, передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали справи №215/1509/21 передані судді Віхровій В.С. 14.04.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, витребувано від виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради належним чином завірену копію запиту ОСОБА_1 від 20.01.2021 року вх. № С-66 та належним чином завірену копію відповіді на запит ОСОБА_1 від 20.01.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відповідач допустив бездіяльність, яка виявилась у неналежному застосуванні управлінської функції у розумінні п.п. 18, 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, у невизначенності способу захисту інтересів ОСОБА_1 , правової позиції ст. 49 Конституції України, ч. 1 ст. 3, п. 7 ст. 4, ст.ст. 6, 10, п. "а", "б" ст. 10, ст.ст. 31, 32, 42, ч. 1 ст. 43, ст. 53, п. "а" ст. 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я"; у непідкоренні ч. 1, 3 ст. 49 Конституції України, ч. 4 ст. 4, п. "д" ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 38, ч. 3 ст. 39, ч. 3 ст. 43, 78 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" відповідно до заяви від 20.01.2021 року вх.№С-66.
Також за поясненнями позивача, відповідач відмовився здійснювати свої виконавчі функції та не прийняв рішення щодо розгляду його заяви. При цьому, як зазначив позивач, нормативно-правовий акт, індивідуальний акт за змістом п. 18, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, є актом управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, а відповідач не визнає зміст та спрямованість діяльності держави, не вживає заходи для забезпечення гарантій визначених ст. 3, ч. 2 ст. 28, ст. ст. 34, 49 Конституції України, не стоїть на захисті прав і основних свобод людини, не вживає заходів для забезпечення права на попередження за можливістю страждань і болю.
Таким чином, позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення правового режиму розгляду її заяви, звернулась до адміністративного суду з позовом.
Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
02.07.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування правової позиції зазначив, що ОСОБА_1 20.01.2021 року звернулась до голови Тернівської районної у місті ради із заявою з ряду питань, які стосуються лікування, надання безоплатних рецептів та ліків як онкохворій людині. Заяву зареєстровано за № С-66. При розгляді звернення позивача посадовою особою Виконкому Тернівської районної у місті ради було встановлено подібність звернення №С-66 від 20.01.2021 року та звернення позивача № С-748 від 30.12.2020 року, що вже було розглянуто та надано вичерпну відповідь позивачу щодо ряду поставлених питань. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина, з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Відповідь щодо розгляду звернення № С-66 від 20.01.2021 року направлено засобами поштового зв`язку, про що надано до відзиву поштовий реєстр згрупованих відправлень. Крім того, відповідач у відзиві зазначає про те, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 відповідачем встановлено, що вирішення питань, з якими звернулась заявник не належать до повноважень Тернівської районної у місті ради. З урахуванням викладеного, при розгляді скарги позивача від 20.01.2021 року відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що визначені законодавством. З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Голови Тернівської районної у місті Кривому Розі ради Недоступи А.І. з заявою, у якій просила:
- подати клопотання Криворізькому міському голові, а саме просити правовим актом зобов`язати видати безоплатні рецепти на ті самі ліки за наданими вже вам рецептами від 06.01.2021 року №10, №11, №12, №13, № 14, №15 (разом 6 рецептів) якщо відсутні у вас повноваження для належного реагування згідно ст. 3, 22, 124 Конституції України;
- подати клопотання Криворізькому міському голові, а саме просити правовим актом вжити заходи для якості надання медичних послуг, забезпечення права ОНКО хворої на попередження за можливості страждань і болю ст. 3 ч. 2 ст. 28 Конституції України для безоплатного відпуску ОСОБА_1 лікарських засобів зазаначених у рецептах від 15.01.2021 року № 31, №32, №33, №34, №35, № 36, № 37 ( разом 7 рецептів);
- подати клопотання Криворізькому міському голові, а саме просити вжити заходи до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., який не видав наказ до 20.01.2021 року щодо забезпечення ОСОБА_1 , як ОНКО хворої людини, безкоштовними медикаментами для лікувально-профілактичних заходів згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 року № 1303 та який використовує бюджетні кошти не за призначенням;
- частково загладити мої моральні страждання сумою у 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 2101 грн х600 = 126 1200 грн.;
- надати запрошення для мого представника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду моєї заяви від 20.01.2021 року, а після її розгляду висновки викласти в постанові, рішенні, тобто індивідуальному правовому акті, який надати мені та не плутати зміст "особистого прийому" зі змістом "належного розгляду заяви" в розумінні п. 19 ч.1 ст. 4 КАСУ та ст. 59 Конституції України;
-надати дві копії моєї заяви з вашими та Криворізького міськвиконкому реєстраційними номерами завірені належним чином;
-подати клопотання до начальника управління охорони здоров`я м. Кривого Рогу Мурашко К.В., яким просити зобов`язати КНП Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 КМР забезпечувати ОСОБА_1 , як ОНКО хвору людину безкоштовними медикаментами, а не як особу з інвалідністю.
Заяву було прийнято Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради та присвоєно вхідний номер № С-66.
В результаті розгляду і накладених резолюцій голови Тернівської районної у місті ради, заступника голови районної у місті ради, заява (запит) ОСОБА_1 була направлена для розгляду до завідувача відділом економіки та промисловості виконкому Тернівської районної у місті ради Сатановській Ларисі Валентинівни .
За результатами розгляду звернення встановлено, що вирішення даних питань не належать до повноважень Виконкому Тернівської районної у місті ради, а також, що ОСОБА_1 вже зверталась з такими ж питаннями 30.12.2020 року у заяві № С-748.
Заяву від 30.12.2020 року № С-748 вже було розглянуто посадовою особою Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради та надано обґрунтовану відповідь щодо порушених питань, яку направлено засобами поштового зв`язку відповідно до реєстру згупованих відправлень.
28.01.2021 року на звернення ОСОБА_1 № С-66 надано відповідь, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина, з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті.
Відповідачем направлено копію відповіді на запит ОСОБА_1 № С-66 відповідно до реєстру вихідної кореспонденції Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно з преамбулою Закону України "Про звернення громадян" (№393/96-ВР від 02.10.1996 р., далі - Закон №393) цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.
Частиною першою статті 1 Закону №393 передбачено право громадянина України звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (частина 1 статті 3 Закону України "Про звернення громадян").
Визначення "заяви" (клопотання) міститься у частині 3 статті 3 Закону України "Про звернення громадян" та означає, що звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до статті 4 цього Закону до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:
порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);
створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;
незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Статтею 7 Закону №393 передбачено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення.
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Відповідно до статті 16 Закону №393 скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:
особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;
знайомитися з матеріалами перевірки;
подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;
бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;
користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;
вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Відповідно до статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
За змістом частини першої статті 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено термін розгляду звернень громадян.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Системний аналіз викладених правових норм дозволяє дійти висновку, що кожен громадянин в разі порушення його законних прав має право звернутися органів влади, їх посадових осіб із заявою (клопотанням), пропозицією чи скаргою, при цьому, таке право кореспондується із обов`язками органів влади здійснити розгляд таких звернень та повідомити про наслідки розгляду таких заяв (клопотань) з урахуванням їх функціональних обов`язків у порядку та з дотримання умов, визначених Законом України "Про звернення громадян".
Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.
Щодо спірних правовідносин між позивачем та відповідачем, суд зазначає наступне.
Разом з письмовим відзивом на позов відповідачем надано до матеріалів справи:
- копію заяви ОСОБА_1 від 20.01.2021 року № С-66 до Голови Тернівської районної у місті ради;
- копію відповіді Виконкому Тернівської районної у місті ради ОСОБА_1 за № С-66 від 28.01.2021р.;
- копію заяви ОСОБА_1 від 30.12.2020 року № С-748 до голови Тернівської районної у місті ради;
- копію відповіді Виконкому Тернівської районної у місті ради ОСОБА_1 за № С-748 від 30.12.2020р.;
- копію реєстру витрат конвертів за січень 2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що на запит ОСОБА_1 № С-66 від 20.01.2021 року було надано письмову відповідь та направлено на адресу позивача: АДРЕСА_2 , відповідно до реєстру витрат конвертів за січень 2021 року.
Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що у листі 28.01.2021 року за № С-66 було надано відповідь, в якій зазначено, що всі питання, які ОСОБА_1 підіймає у цьому зверненні, розглядались по суті, а тому виконавчий комітет Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради відповідно до ст. 8 Закону України "Про звернення громадян" не розглядає повторні звернення громадянином щодо питань які вже було вирішено по суті.
Отже, порушень вимог Закону України "Про звернення громадян" щодо розгляду заяви від 20.01.2021 р. вх.№ С- 66, термінів розгляду, вирішення питань, заявлених у заяві від 20.01.2021 р. вх.№С-66, надання на них відповіді та повідомлення позивача про результат розгляду з боку голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Недоступ Антона Ігоровича матеріалами справи не встановлено.
У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка виявилась у не належному розгляді заяви від 20.01.2021 року вх.№С-66.
Щодо доводів позивача про неналежне застосування управлінської функції, у порушенні правового режиму, форми розгляду скарги позивача від 20.01.2021 року вх. № С-66 і не підкоренню ст. 3, 22, 144 Конституції України, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст. 27 Конституції України, обов`язком держави є захист життя людини.
Згідно з п.2 ч.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", у редакції, яка діяла на момент звернення позивача і розгляду, власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Інформація про такі зміни повинна доводитися до відома населення з використанням веб-сайтів та інших комунікаційних засобів.
Відповідно до пунктів 14, 16, 20.2, 20.3 розпорядження Криворізького міського голови № 67-р від 12.03.2020 "Про запобіганню поширенню короновірусу СОVID-19 на території м. Кривого Рогу", скасовано до особливого розпорядження проведення особистих прийомів громадян у виконкомі міської ради, визначено, що письмові звернення приймаються лише поштою, електронні й телефонні звернення громадян приймаються та розглядаються в звичайному режимі.
Керівникам відділів, управлінь, інших виконавчих органів міської ради, підприємств, установ та організацій усіх форм власності, виконкомів районних у місті рад наказано скасувати або максимально перевести в режим телефонних чи відеоконференцій усі нарадчі заходи та засідання колегіальних і дорадчих органів (зокрема громадських слухань і обговорень), у тому числі органів місцевого самоврядування; рекомендувати населенню максимально обмежити фізичні контакти.
18.03.2020 р. головою Тернівської районної у місті ради також було прийнято розпорядження від 18.03.2020 р. №52-р "Про запобігання поширенню коронавірусу СОVID-19 на території Тернівського району міста Кривого Рогу".
Відповідно п. 4.1 розпорядження від 18.03.2020 р. №52-р виконкому районної у місті ради, його структурним підрозділам, керівникам державних і комунальних закладів і установ скасувати до особливого розпорядження особистий прийом громадян, приймати лише письмові звернення поштою, електронні й телефонні звернення та розглядати їх в установленому порядку.
Тож, враховуючи вимоги статті 27 Конституції України, установлення з 12 березня 2020 року загальнодержавного карантину, що в силу ч. 3 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України є загальновідомим та не потребує доказуванню, враховуючи дію заходів органів влади, які впровадженні з метою запобіганню поширенню короновірусу СОVID-19 на території України з метою забезпечення основоположних принципів держави за для захисту життя та здоров`я людини, а також зміст вимог, викладених у скарзі ОСОБА_1 від 20.01.2021 р., суд вважає, що проведений відповідачем розгляд скарги позивача без його участі не порушує саме правовий режим форми розгляду скарги.
Окрім того, відповідь позивачу була надана у письмовій формі з направленням останньому на його адресу засобами поштового зв`язку.
Доводи позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, яка виявилась у не винесенні індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно до п.18,19,144 Конституції України, безпідставні та необґрунтовані.
Письмова відповідь, надана на звернення громадян в порядку Закону України "Про звернення громадян", не може мати юридичної сили, оскільки відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин.
Письмова відповідь на звернення громадян не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності.
Враховуючи ту обставину, що заява позивача від 20.01.2021 р. за вх.№ С-66 була розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян", за наслідками розгляду заяви від 20.01.2021 р. за вх.№ С-66 відповідь позивачу була надана у повному обсязі на кожну вимогу заявника та у письмовій формі з направленням останньому на його адресу засобами поштового зв`язку, і чинним законодавством України не передбачено можливості надання правових актів у рамках розгляду звернення громадян згідно Закону України "Про звернення громадян", тому доводи позивача щодо допущення відповідачем протиправної бездіяльності через не винесення рішення в розумінні п. 18, 19 ч.1 ст. 4 КАС України, безпідставні.
Виходячи з викладеного, а також меж заявлених позовних вимог та обставин, якими позивач їх обґрунтовує, позивачем не доведено порушення відповідачем управлінської функції при розгляді і вирішенні заяви від 20.01.2021 року вх.№ С-66.
Суд, перевіривши правомірність дій (бездіяльності) відповідача при розгляді заяви позивача щодо їх відповідності вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, доходить висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності при наданні позивачу відповіді на його заяву. Адже, відповідач надав суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази правомірності своїх дій щодо надання ним письмової відповіді на заяву (запит) позивача від 20.01.2021 року за вх.№С-66 у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Тим більше, що така відповідь була надана позивачу в порядку, визначеному ст.7, ст.18 Закону України "Про звернення громадян" і з урахуванням принципів ст. 34 Конституції України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність своїх дій, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивача звільнено від сплати судового збору та позивачу відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова