Справа № 160/5650/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 року Справа № 160/5650/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача представника відповідача ОСОБА_1, Петренко І.В. Федущак Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремлений підрозділ про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії та скасування вимоги
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому з урахуванням уточненої позовної заяви просить:
скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) сформовану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2019 року № Ф-2719-51 у сумі 18 276,72 грн.;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не вжиття заходів для повернення позивачу суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 948,96 грн.;
зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області сформувати та подати до відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби України висновок про повернення позивачу суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 948,96 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач не є суб`єктом господарювання, оскільки не є фізичною особою - підприємцем. Податковим органом порушено процедуру розрахунку боргу з єдиного соціального внеску. Позивач офіційно працевлаштований; роботодавець сплачував за позивача єдиний соціальний внесок. Оскільки позивач сплатив суму ЄСВ, яка вказана в оскаржуваній вимозі, та суми штрафів та пені, які нараховані податковим органом, то останній подав заяву до відповідача про повернення помилково сплачених сум ЄСВ у розмірі 21 948,96 грн.
Ухвалою суду від 14.04.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав. Єдиний соціальний внесок позивач повинен сплачувати незалежно від наявності у нього доходів у мінімальному розмірі. Сума не нарахованого та не сплаченого єдиного внеску є недоїмкою та стягується органами доходів і зборів. Заборгованість нараховано позивачу на періоди: 2017, 2018 та 2019 роки. Сума заборгованості з ЄСВ позивачем сплачена у повному обсязі. Також відповідач заперечує проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи, що розмір гонорару адвоката є завищеним.
Ухвалою суду від 14.06.2021 року вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 29.06.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову та повідомив суд про те, що відповідач отримав заяву позивача від 29.07.2020 року про повернення помилкового перерахованих коштів ЄСВ.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач був фізичною особою - підприємцем. 19.04.2019 року підприємницька діяльність позивача припинена.
Також позивач у вказаний період перебував на обліку у відповідача як платник єдиного внеску.
Також судом встановлено, що позивач з 01.09.2010 року працює у Конуальному закладі освіти «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр № 10» ДОР».
Відповідачем сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від від 07.02.2019 року.
Судом на підставі письмових пояснень відповідача та інтегрованої картки платника (КОР) встановлено, що недоїмка нарахована за 2017 - 2019 роки.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон №2464).
Підпунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 7 зазначеного Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464).
Згідно ч.3 статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Частинами 3 та 4 ст.25 Закону № 2464 передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Суд зазначає, що позивачу нараховано розрахункову суму єдиного внеску за період 2017-2019 роки.
Суми заборгованості позивача по сплаті єдиного внеску здійснено на підставі облікових даних інформаційної системи ГУ ДПС у Дніпропетвроській області.
Судом також встановлено, що позивач з 01.09.2010 року працює у Конуальному закладі освіти «Дніпропетровський навчально-реабілітаційний центр № 10» ДОР»; роботодавець сплачував за позивача єдиний соціальний внесок.
Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.11.2019 року по справі № 160/3114/19, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону № 2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога (2017, 2018 роки), нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.
Відповідач не надав суду доказів здійснення позивачем підприємницької діяльності як і доказів отримання позивачем доходу від даної діяльності.
За цих обставин варто зазначити, що наявність у позивача статусу фізичної особи - підприємця лише посвідчує право на здійснення підприємницької діяльності, однак не є доказом здійснення такої діяльності та отримання від такої діяльності доходу.
Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.
Відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2019 року № Ф-2719-51 у сумі 18 276,72 грн. є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідачем не надано суду доказів отримання позивачем оскаржуваної вимоги.
Щодо позовних вимог - визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо не вжиття заходів для повернення позивачу суми єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 948,96 грн.; зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області сформувати та подати до відповідного управління (відділення) Державної казначейської служби України висновок про повернення позивачу суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 21 948,96 грн., то суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що сума ЄСВ в розмірі 21 948,96 грн. утворилася на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2019 року № Ф-2719-51.
Сума ЄСВ в розмірі 21 948,96 грн. сплачена позивачем у повному обсязі, що підтверджується копією платіжного доручення від 22.04.2019 року.
У відповідності до вимог ч. 13 ст. 9 Закону України Закону № 2464 суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів затверджено наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 року № 6 (далі - Порядок №6).
Згідно п.3 Порядку № 6 надміру сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на відповідний рахунок 3719 понад нараховані суми єдиного внеску на таку дату (крім сум авансових платежів, граничний строк сплати яких не настав, сплачених відповідно до абзацу другого частини восьмої статті 9 Закону ).
Повернення Коштів здійснюється на підставі заяви платника про таке повернення (п.6 Порядку № 6).
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивачем подано до відповідача заяву від 29.07.2020 року про повернення помилкового сплачених сум у розмірі 21 948,96 грн. з ЄСВ.
Враховуючи те, що станом на момент подання заяви від 29.07.2020 року про повернення помилкового сплачених сум у розмірі 21 948,96 грн. з ЄСВ була чинною вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2019 року № Ф-2719-51, на підставі якої були нараховані та сплачені грошові кошти позивачем у розмірі 21 948,96 грн., а також те, що станом на день розгляду справи вказана вище вимога не є скасованою, оскільки рішення суду не набрало законної сили, то заявлені позовні вимоги позивача є передчасними.
Позивачу необхідно після набрання рішенням суду законної сили про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.02.2019 року № Ф-2719-51 подати заяву про повернення помилкового сплачених сум у розмірі 21 948,96 грн. з ЄСВ.
Щодо розподілу судових витрат.
Витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу у відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України.
Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував стосовно витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставідоказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 КАС України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Судом встановлено, що 16.03.2021 року року між позивачем та адвокатом Петренко Іриною Володимирівною був укладений договір про надання правничої допомоги № 3.
Також у матеріалах справи міститься інформація із сайту Національної асоціації адвокатів України, з якого видно, що Петренко І.В. є адвокатом, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2046 від 15.09.2009 року.
У матеріалах справи міститься акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 3 від 16.03.2021 року та квитанція від 09.04.2021 року на суму 1000 грн.
Враховуючи критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, приймаючи до уваги що дана справа не є складною (за обсягом доказів), а також те, що витрати на оплату послуг адвоката мають бути дійсні, необхідні та обґрунтовані, приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог (з трьох заявлених позовних вимог задоволено лише одну), то суд вважає за необхідне присудити позивачу витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 333 гривень.
Керуючись ст. ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 року № Ф-2719-51 у сумі 18 276,72 грн. Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 333 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06 липня 2021 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 06.07.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.