Справа № 607/8951/21
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2021 Справа №607/8951/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №841631 від 08 травня 2021 року, згідно якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. та закрити провадження у справі, а також стягнути сплачений нею судовий збір та витрати на правову допомогу. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначила, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства та підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні порушені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Так, у спірній постанові зазначено, що ОСОБА_1 08 травня 2021 року близько 20 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 перебувала у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без засобів індивідуального захисту, які закривають рот та ніс, а саме захисної маски або распіратора, у тому числі виготовлених самостійно. Позивач під час перебування у вказаному магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повністю дотримувався введених проти карантинних заходів, включаючи перебування у захисній масці, яка прикривала рот та ніс під час перебування у магазині. Також, позивач зазначила, що її позбавили пояснити всі обставини вчиненого правопорушення. Вважає, що сама по собі оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП подало відзив на позов відповідно до якого позов не визнало. Так, як вбачається з оскаржуваної постанови, гр.. ОСОБА_1 08 травня 2021 року близько 20 год. 20 хв. у місті Тернополі по вул..Миру, 5 в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » перебувала без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема без распіратора або захисної маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, чим порушила підпункт 1 пункту 3 постанови КМ України №1236, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.44-3 КУпАП. Також представник позивача зазначив, що витрати на правову допомогу заявлених позивачем у розмірі 3000 грн. є неспівмірним відносно даної категорії справ та не підтверджені відповідними доказами.

Представник позивача ОСОБА_1 Синюк А.С. в судове засідання не з`явився, подавши письмові пояснення та клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити. У письмових поясненнях зазначив, що відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували обставини справи, оскільки із нагрудних камер працівників поліції вбачається виключно спілкування із ОСОБА_1 щодо обставин справи, а долучений відеозапис із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на його думку не може слугувати належним та допустимими доказом по справі, оскільки на ньому відсутня прив`язка до дати та часу вчинення відео зйомки, докази, що відеозапис здійснювався по АДРЕСА_1 , працівниками поліції не відібрано пояснень у продавця та відвідувачів магазину, котрі б могли підтвердити обставини викладені у протоколі. Вважає, що відеозапис, який надав представник відповідача не може бути врахований судом як належний доказ вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, оскільки він не відображає відомостей про вчинення останнім порушень карантинних вимог, при цьому жодних інших доказів, які б могли бути визнані судом належними та допустимими на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення суду не надано та таких не містить оскаржувана постанова.

Представник Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП Кондрат Л.Р. в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням її у відпустці. Проте, суд не вважає неявку представника відповідача у судове засідання з поважних причин, оскільки відповідач є юридичною особою, а тому має змогу забезпечити явку інших своїх представників. Крім цього, відповідачем надано відзив на позов, який судом прийнято.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №841631 від 08.05.2021 року, громадянка ОСОБА_1 , 08 травня 2021 року близько 20 год. 20 хв. в АДРЕСА_1 перебувала у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » без засобів індивідуального захисту, які закривають рот та ніс, а саме захисної маски або распіратора в тому числі виготовлених самостійно.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно стаття 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до стаття 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно правового висновку наданого Верховним Судом у постанові від 30 травня 2018 р. в справі №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює,а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до змісту ч.2 ст.44-3 КУпАП, перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема распіраторів або захисник масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п.1 п.3 постанови КМ України від 09 грудня 2020 року №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами та доповненнями, у редакції на момент вчинення правопорушення, з 24 лютого 2021 року на території України встановлюється «жовтий» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Громадське місце - частина будь-якої споруди, яка доступна або відкрита для населення, в тому числі за плату (під`їзди, підземні переходи, стадіони; парки, сквери, дитячі майданчики, стадіони, зупинки громадського транспорту, ліфти, державні установи, медичні установи та інше).

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних містах.

Як вбачається доказів, які надані представником відповідача до відзиву на позов та які на його думку підтверджують вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, а саме даних нагрудних камер працівників поліції, із них не можливо встановити прив`язку до місця вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а саме приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також часу вчинення правопорушення, а лише вбачається спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 на вулиці.

З інших даних, які додано представником відповідача, а саме даних з камер відеоспостереження не можливо встановити часу та дати вчинення ОСОБА_1 адміністративного проступку, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП..

Інших доказів, які б підтверджували місце, дату та час вчинення позивачем зазначеного правопорушення, у тому числі пояснення очевидців та свідків його вчинення, представником відповідача суду не надано.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до вимог частини 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову ОСОБА_1 , відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі, закриттю.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом береться до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача Синюком А.С. суду не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а тому вважає, що така вимога позивача про їх стягнення не підлягає до задоволення. Зокрема, позивачем не надано доказів фактичного понесення таких витрат позивачем, а також які б підтверджували фактичне надання такої допомоги (акти виконаних робіт), детальний розрахунок витрат на правову допомогу.

За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на правову допомогу до задоволення не підлягає, а тому у цій частині йому слід відмовити.

Проте, суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Постанову ГАБ №841631 по справі про адміністративне правопорушення від 08 травня 2021 року, згідно якоїОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст.44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. скасувати.

Адміністративну справу відносноОСОБА_1 за ч.2 ст. 44-3 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській областіДепартаменту патрульної поліції суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

У стягненні витрат на правову допомогу, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан