Справа № 520/4175/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 р.Справа № 520/4175/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., м. Харків, повний текст складено 03.07.20 року по справі № 520/4175/2020

за позовом ОСОБА_1

до Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії (далі відповідач), в якому просила суд:

- зобов`язати Харківську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію () винести рішення про визнання ОСОБА_1 з 21.11.2019 інвалідом ІІ групи безстроково, висновок акту огляду МСЕК зі змінами направити ОСОБА_1 на потову адресу: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Харківську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію () внести відповідні зміни до індивідуальної програми реабілітації інваліда від 21.11.2019, а саме: виключити з індивідуальної програми висновок "потребує психіатричної допомоги" та обов`язок перебувати на обліку та лікуванні в інституті неврогології, психіатрії та наркології НАМН України, а також надати ОСОБА_1 право вибору лікарів та лікарні, включити до індивідуальної програми реабілітації інваліда облік та лікування в інституті патології хребта та суглобів імені професора Сетенка, виключити з індивідуальної програми реабілітації інваліда обов`язок перебувати на консервативному лікуванні в неврологічному відділені будь-якої іншої лікарні за відсутності ефекту від консервативного лікування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано відповідача скласти нову індивідуальну програму реабілітації інваліда ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з додержанням всіх вимог "Порядку складання форм індивідуальної програми інваліда", затвердженого 08.10.2007 Наказом Міністерства охорони здоров`я України за №623, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.10.2007 за №1197/14464 та Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженого 23.05.2007 постановою Кабінету Міністрів України №757.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року у справі №520/4175/2020 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що при прийнятті рішення Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією від 21.11.2019 року про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності не було враховано всі надані позивачем документи в підтвердження наявності у неї права на встановлення ІІ групи інвалідності.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що перше ОСОБА_1 оглянута 29.09.2010р. Московською міжрайонною МСЕК м. Харкова по діагнозу: "Остеохондроз поперекового відділу хребта, стадія субкомпенсації, лівобічна люмбоішіалгія, стадія ремісії" - визнана особою з інвалідністю III групи, "інвалід з дитинства" на період навчання і набуття професії (студентка II курсу ХНЮА ім. Я. Мудрого).

01 жовтня 2011 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією продовжена III група інвалідності на період з 01 жовтня 2011року до 01 жовтня 2012рік, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №630756.

01 жовтня 2012 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією продовжена III група інвалідності на період з 01 жовтня 2012рік до 01 жовтня 2013рік, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №190092.

01 жовтня 2013 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією продовжена III група інвалідності на період з 01 жовтня 2013рік до 01 жовтня 2014рік, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №190939.

08 жовтня 2014 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією встановлена II група інвалідності на період з 08 жовтня 2014рік до 01 листопада 2015року, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №643722.

01 листопада 2015 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією встановлена II група інвалідності на період з 01 листопада 2015року до 01 листопада 2017 року, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №123293.

01 листопада 2017 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією встановлена II група інвалідності на період з 01 листопада 2017року до 01 листопада 2019року, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №701075.

28 вересня 2017 року прізвище ОСОБА_2 змінено на прізвище ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 28 вересня 2017 року.

21 листопада 2019 року Московською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією встановлена III група інвалідності, на період з 21 листопада 2019 року до 01 грудня 2020 року, причина інвалідності - дитинство, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК за №984970.

Відмовляючи частково у задоволенні позову в частині зобов`язання Московської міжрайонною медико-соціальною експертною комісією винести рішення про визнання ОСОБА_1 з 21.11.2019 інвалідом ІІ групи безстроково, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання абз. 3 п.24 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, яке визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 відповідачем було запропоновано позивачці скористатися путівкою до Дніпропетровського інституту експертиз, однак ОСОБА_1 не скористалась своїм правом, з підстав встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ), а тому в спірних правовідносинах відповідач діяв з дотриманням норм чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині, але з інших мотивів та підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії винести рішення про визнання ОСОБА_1 з 21.11.2019 інвалідом ІІ групи безстроково, висновок акту огляду МСЕК зі змінами направити ОСОБА_1 на почтову адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1 Закону України від 06.10.2005 №2961-IV «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України від 21.03.1991 №875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» установлено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.

Відповідно пункту 4 Положення № 1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - Комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" до компетенції медико-соціальної експертизи відноситься комплексне обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Отже, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань.

Відтак, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Завданням суду при розв`язанні зазначеного спору, є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.03.2019 року у справі № 805/773/17-а, від 27.09.2019 у справі №215/3246/17.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявний листом від 21.11.2019 року в.о. Голови Московської МСЕК ОСОБА_3 , яким позивачу повідомлено, що на її звернення від 31.10.2019 та 21.11.2019 року вивчивши надані документи, оглянувши позивача 21.11.2019 на сумісному засідання з Обласною МСЕК № 4 було прийняте рішення, що наявна у позивача патологія на теперішній час обмежує життєдіяльність та працездатність в легкій формі, винесене рішення про встановлення інвалідності ІІІ групи дитинства у особи інтелектуальної праці. З 2014 року позивач була визнана інвалідом ІІ групи на період навчання, придбання професії, про що хвора попереджалась. В зв`язку з неузгодженням з винесеним рішенням пропонована путівка в Дніпропетровський інститут експертизи (т. 1 а.с.122).

На вимогу колегії суддів відповідачем було надано копію звернення позивача від 21.11.2019 в якій вона просить продовжити лікарняний лист, внести зміни до лікарняного, видати медичну картку та усі документи на ЛКК поліклініки, розглянути питання про надання їй повної непрацездатності групи 1Б безстроково, видати висновок ЛКК, що позивача потребує додаткового догляду, уходу та супроводження, проаналізувати рентгенологічне дослідження, видати направлення на МРТ дослідження головного мозку, перевірити правильність заповнення усіх документів, видати медичний висновок (т. 2 а.с. 85-94).

Зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги колегією судді встановлено, що фактично підставою для звернення до суду було прийняття рішення Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 21.11.2019 року про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності з яким позивач не погоджується, вважаючи, що має право на встановлення їй ІІ групи інвалідності.

Колегії суддів було витребувано копію такого рішення та встановлено, що дійсно 21.11.2019 року на засідання Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії було прийнято рішення, яким позивачу встановлена III група інвалідності, на період з 21 листопада 2019 року до 01 грудня 2020 року. Рішення про встановлення позивачу з 21.11.2019 року ІІІ групи інвалідності було прийнято на підставі акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 1363 від 21.11.2019 року (т. 2 а.с. 59-64).

Згідно письмових пояснень відповідача від 25.05.2021 року № 01-13/445, вищевказане рішення про встановлення інвалідності обґрунтовано тим, що раніше позивачу була підвищена група інвалідності, а саме ОСОБА_1 визнано інвалідом ІІ групи, «інвалід з дитинства», на період навчання та набуття професії, яка визначалась до 2019 року, про що було складено акт огляду №1271 від 26.10.2017 року та довідкою до акту огляду від 26.10.2017 року. Підвищення групи інвалідності відбулось на підставі приписів пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317, а саме:

- II група інвалідності встановляється учням, студентам вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації денної форми навчання, що вперше здобувають відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень освіти, у разі наявності в них ознак інвалідності на період їх навчання. Після закінчення навчального закладу видається довідка про придатність їх до роботи у результаті набуття професії.

Також відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 повторно оглянута та сумісному засіданні Московської міжрайонної МСЕК та Обласної МСЕК 21.11.2019 за діагнозом: Двобічна люмбоішіалгія, змішаний варіант, помірний больовий синдром. Диспластичний спонділолістез L5 ІІІ ст., нестабільність L5-S1, стеноз хребтового каналу поперекового відділу, помірне обмеження функції поперекового відділу хребта» - визнана особою з інвалідністю ІІІ групи, інвалідність з дитинства, строком до 2020 року, про що було складено акт огляду №1163 від 21.11.2019 року.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. В позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

За змістом частини першої, пункту 5 частини другої статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Частиною першої статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Частиною першою статті 47 КАС України встановлено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Підставу позову складають обставини та норми закону, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції в силу імперативної норми частини п`ятої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаний висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду у постановах від 28.11.2019 у справі № 520/9666/18, від 31.03.2020 року у справі № 0740/983/18.

Колегія суддів зазначає, що позовних вимог про визнання протиправним рішення Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 21.11.2019 року про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності та його скасування позивачем у цій справі заявлено не було.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить зобов`язати Харківську міжрайонну медико-соціальну експертну комісію винести рішення про визнання ОСОБА_1 з 21.11.2019 інвалідом ІІ групи безстроково.

Колегія суддів наголошує, що завданням суду при розв`язанні таких спорів є перевірка дотримання медико-соціальною експертною комісією встановленого законом порядку проведення експертизи та відповідність її дій та рішень положенням спеціальних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини у даній справі. При цьому, суд не може визначати наявність або відсутність певного захворювання для встановлення групи інвалідності та відповідно покладати обов`язок на комісію встановлювати певну групу інвалідності, оскільки визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій та вимагає наявності медичної освіти та спеціальних знань.

Отже, враховуючи те, що позивачем не заявлено позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Московської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії від 21.11.2019 року про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційними повноваженнями відповідних комісій, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача винести рішення про визнання ОСОБА_1 з 21.11.2019 інвалідом ІІ групи безстроково.

Таким чином, звернувшись із позовом про зобов`язання медико-соціальну експертну комісію винести рішення про визнання ОСОБА_1 з 21.11.2019 інвалідом ІІ групи безстроково позивач обрала неналежний спосіб захисту порушеного права.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на те, що позивач відмовилась від путівки до клініки Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності (м. Дніпропетровськ) для проведення медико-соціального експертного обстеження та колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за вищевикладеними мотивами, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини ч.4 ст. 317 КАС України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року по справі №520/4175/2020 в частині мотивів та підстав відмови у задоволенні позову в оскаржуваній частині.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі №520/4175/2020 змінити в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 по справі №520/4175/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 02.07.2021 року