Справа № 580/990/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/990/20 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області та ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати доплати за службу в нічний час в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.3018;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити доплату за службу в нічний час в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 5041,61 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та інші неробочі дні в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та інші неробочі дні в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 11161,44 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час в період служби в поліції з 07.11.2015 до 27.05.2016;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити грошове забезпечення за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час в період служби в поліції з 07.11.2015 по 27.06.2016 за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 3894,40 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористані частини щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані під час служби в поліції частини щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 3901,33 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо непроведення індексації належного під час служби в поліції грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області провести індексацію належного під час служби в поліції грошового забезпечення за період з червня 2016 по жовтень 2017 та виплатити недоотримані суми індексації за розрахунком наведеним у позовній заяві на загальну суму 2718,85 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо невиплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити середній заробіток за затримку на 176 днів у виплаті належного при звільненні грошового забезпечення в сумі 2874,66 грн. за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 88021,12 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки (з 07.03.2018 по день фактичного розрахунку) у виплаті належної при звільненні доплати за службу в нічний час, грошового забезпечення за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та інші неробочі дні, понад установлений службовий час, компенсації за невикористані частини щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках, недоотриманих сум індексації грошового забезпечення за період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 за розрахунком наведеним у позовній заяві та з врахуванням розміру середньоденного заробітку 500,12 грн., з якого відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати доплати за службу в нічний час в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.3018.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за службу в нічний час в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 в сумі 3816 (три тисячі вісімсот шістнадцять) грн. 44 коп., з відрахуванням податків та зборів.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати компенсації за невикористані частини оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані під час служби в поліції частини оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках в сумі 3901 (три тисячі дев`ятсот одну) грн. 33 коп., з відрахуванням податків та зборів.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо не проведення індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Черкаській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 2718 (дві тисячі сімсот вісімнадцять) грн. 85 коп., з відрахуванням податків та зборів.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем та відповідачем подано апеляційні скарги, в яких просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення та відмову у задоволенні позову, відповідно, у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що застосовуючи Порядок №260 суд першої інстанції за відсутності на те належних та достовірних доказів, взяв за основу максимально можливий розмір часу відпочинку. При цьому відповідачем не надано будь яких доказів про те, що такий відпочинок взагалі надавався.

Вказує про те, що порядок №260 набрав чинності 27.05.2016. таким чином, під час вирішення спору суд першої інстанції не міг керуватися нормами визначеними порядком №260.

Також, вказує на помилковість посилання суду першої інстанції на ч.5 ст.91 Закону №580-VIII.

Також, стверджує про те, що відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку, суд першої інстанції не виконав покладений на нього ч.2ст.117 КЗпП України обов`язок, що призвело до винесення у справі помилкового рішення.

Доводи відповідача ґрунтуються на тому, що відсутність довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час вказує на безпідставність заявленої вимоги позивачем.

Також, звертає увагу, що правові підстави для здійснення нарахування та виплати індексації позивачу були відсутні, оскільки Порядком №1078, якою визначено проведення індексації, грошове забезпечення поліцейських до 01.11.2017 (Постанова №782) не було віднесено до доходів, які підлягають індексації.

Також, з посиланням на ч.10 ст.93 Закону №580-VIII вказує що відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Як вірно встановлено судом першої інстанції на підставі наказу ГУНП в Черкаській області від 07.11.2015 №1о/с ОСОБА_1 прийнято на службу до Національної поліції України.

Відповідно до наказу ГУНП в Черкаській області від 07.11.2015 №1 о/с позивача призначено заступником начальника слідчого відділу Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області присвоївши спеціальне звання «майор поліції».

Наказом ГУНП в Черкаській області від 12.12.2016 №254о/с ОСОБА_1 призначено старшим слідчим слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 12.12.2016.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 30.06.2017 №169о/с ОСОБА_1 призначено старшим слідчим слідчого відділення Катеринопільського відділу поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 30.06.2017.

Наказом ГУНП в Черкаській області від 08.08.2017 №239о/с ОСОБА_1 призначено слідчим слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області з 08.09.2017.

07.03.2018 наказом ГУНП в Черкаській області від 07.03.2018 №88о/с позивача звільнено зі служби в поліції.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачено позивачу грошове забезпечення за нічний час служби; за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та інші неробочі дні та понад установлений службовий час; компенсацію за невикористані частини щорічних основних оплачуваних та додаткових оплачуваних відпусток; індексацію грошового забезпечення під час служби, а також середнього заробітку за весь час затримки у проведенні розрахунку при звільненні, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянтів, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу доплати за службу в нічний час в період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Відповідно по частини 1, 2 статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Виходячи з положень пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 постанови №988, визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських - наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 5 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 11 розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 розділу ІІ Порядку №260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.

Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Отже, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час. Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00. Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.

Таким чином, фактичним службовим часом протягом якого поліцейський несе службу є час з 22.00 до 06.00, за виключенням двох годин на відпочинок та харчування, тобто становить 6 годин.

Як вірно встановлено судом першої інстанції із матеріалів справи позивач за період з 07.11.2015 по 07.03.2018 ніс службу в добових нарядах 703 год.

Так, позивачу повинно було бути виплачено відповідачем доплату за службу в нічний час за вказаний період: 3816,44грн. (листопад 2015 року - 2год. = 12,29грн.; грудень 2015 року 28 год.=157,98грн.; січень 2016 року 18год.=123,08грн.; лютий 2016 року 24год.=147,50грн.; березень 2016року -24год.=141,60грн.; квітень 2016 року-24год.=147,50грн.; червень 2016 року-12год.=77,92грн.; січень 2017 року-37год.=203,62грн.; лютий 2017 року 30 год.=164,06грн.; березень 2017 року-30год.=150грн.; квітень 2017 року-54 год.=310,86грн.; травень 2017 року-50год.=275,16грн.; червень 2017 року-82год.=451,26грн.; липень 2017 року-44год.=229,17грн.; серпень 2017 року-70год.=350грн.; вересень 2017 року-30год.=150грн.; жовтень 2017 року-48год.=241,44грн.; грудень 2017 року-42год.=210грн.; січень 2018 року-42год.=210грн.; лютий 2018 року-12год.=63грн.).

Отже, відповідач зобов`язаний виплатити позивачу доплату за службу у нічний час за період із 07.11.2015 по 07.03.2018 у загальній сумі 3816,44 грн.

Посилання відповідача на відсутність графіків нарядів і чергувань та довідок обліку несення поліцейським служби в нічний час як на підставу для відмови у задоволенні вказаної позовної вимоги колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено факт несення позивачем служби в нічний час, в той час коли обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час встановлений пп. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Посилання відповідача у своїй апеляційній скарзі на те, що відомості передбачені Книгою нарядів Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області підтверджують лише отримання поліцейським зброї, боєприпасів, спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту, не визначає місця несення служби та перебування безпосередньо за місцем дислокації підрозділу або несення служби відповідно до Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, затвердженої наказом МВС від 11.10.2018 р. № 828, а відтак не можуть бути доказом несення позивачем нічної служби колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що відповідно до вказаних нарядів позивач заступав на добовий наряд із 08:00 год ранку до 10:00 год ранку наступного дня (для прикладу), що включає зокрема, і несення служби в нічний час з 22:00 до 06:00 год, а відтак нескладення довідок та графіків, що є підставою для виконання служби в нічний час є протиправною бездіяльністю відповідача.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно взяв за основу максимально можливий розмір часу відпочинку колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на встановлений законодавством проміжок часу, який надається для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин, та з урахуванням відсутності будь яких доказів надання такої перерви в меншому розмірі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та інші неробочі дні та понад установлений службовий час в період служби позивача в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Приписами ст.91 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 91 Закону 580-VIII, особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Частиною 5 статті 91 Закону 580-VIII встановлено, що поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, що і не заперечується сторонами, рапорти щодо компенсації часу роботи в вихідні, святкові та неробочі дні позивачем не подавалися.

Відповідно до ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», Постанови № 988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 був затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Положення Порядку №260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Згідно з п.3 розділу 1 Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п.20 Розділу І Порядку №260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок та умови виплати поліцейським грошового забезпечення регулюються нормами спеціального законодавства, а не нормами законодавства про працю, на що зокрема наголошено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13, яка визначає, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

Отже, колегія судів звертає увагу, що відносини оплати праці та компенсації встановлюються безпосередньо законом або відповідним нормативно-правовим актом, які мають пріоритетне значення.

Як вбачається з зазначених положень, які потребують свого застосування в даному випадку, то особам зазначені в Законі № 580-VIII, що здійснюють свої повноваження у вихідні, святкові та неробочі дні, компенсується відповідний час для відпочинку, а не грошове забезпечення.

Відтак, враховуючи, що правовими нормами ч.5 ст.91 Закону N580-VIII та п.20 Порядку № 260 прямо зазначено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що Порядок №260 набрав чинності 27.05.2016, в той час коли позовні вимоги позивача стосуються періоду з 07.11.2015 по 07.03.2018.

Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України в «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова №1294) встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Постанови № 1294 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Наказ № 499).

Так, пунктом 3.7 Наказу № 499 було визначено порядок компенсація за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

Так, при залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням.

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік.

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається.

Підставою для залучення працівників органів внутрішніх справ до понаднормової служби чи в дні щотижневого відпочинку та святкові дні є: а) письмові накази керівників органів внутрішніх справ; б) графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ.

Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, листом ГУ НП в Черкаській області від 24.02.2019 №1099/55/07/01-2020 позивача повідомлено про те, що графіки нарядів (чергувань) Звенигородського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області за період з 07.11.2015 по 30.06.2017 та з 08.09.2017 по 07.03.2018 відсутні.

Письмові накази керівників органів внутрішніх справ, якими позивача було залучено до понаднормової служби чи служби в дні щотижневого відпочинку та святкові дні в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, наказом ГУ НП в Черкаській область від 12.08.2016 №1395 затверджено внутрішній трудовий розпорядок дня поліцейських, згідно додатком №1 якого встановлено, що початок робочого дня о 09 год. 00 хв., обідня перерва з 13 год. 00 хв. до 13 год. 45 хв., закінчення робочого дня у понеділок, вівторок, середу, четвер о 18 год. 00 хв., а в п`ятницю о 16 год. 45хв., напередодні святкових днів скорочується на годину і вихідні дні субота та неділя.

Сторони не заперечували що аналогічний внутрішній трудовий розпорядок дня поліцейських діяв і період з 07.11.2015 по 27.06.2016.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до книг нарядів Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області та Катеринопільського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області за період з 07.11.2015 по 27.06.2016 позивач ніс службу в добових нарядах, що передбачає специфіка служби закріпленої Законом 580-VIII та яка визначається розпорядком дня.

Разом з тим, із наданих позивачем доказів не вбачається перевищення позивачем тривалості тижневого часу роботи.

З огляду на викладене, підстави для задоволення вказаної вимоги позивача у період з 07.11.2015 по 26.05.2016 також відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію за невикористані позивачем під час служби в поліції частини щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках.

Нормами статті 4 Закону України від 5 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» встановлені такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Частиною 10 статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Разом з тим, Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 дійшов висновку про відступлення від висновку, сформованого в судових рішеннях у справах №818/1276/17, № 820/5122/17, № 808/2122/18, № 825/1038/16, в яких Верховний Суд зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, урегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Так, Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19 зауважив, що оскільки питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки не врегульовано положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII і Порядку № 260 до вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Таким чином, Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Згідно довідки управління кадрового забезпечення ГУ НП в Черкаській області від 03.12.2019 №б/н зазначено, що позивачем не використано щорічні чергові основні оплачувані відпустки та додаткові оплачувані відпустки за період служби з 07.11.2015 по 07.03.2018, а саме:

- за період з 07.11.2015 по 31.12.2015 не використав 3 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 1 добу додаткової оплачуваної відпустки;

- за 2017 рік не використав 15 діб додаткової оплачуваної відпустки;

- за період з 01.01.2018 по 07.03.2018 не використав 5 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 3 доби додаткової оплачуваної відпустки.

Згідно довідки ГУ НП в Черкаській області від 13.04.2020 №147 позивачем утримано компенсацію за невикористану частини щорічної чергової основної оплачуваної відпустки 5 діб та 2 доби додаткової оплачуваної відпустки за період служби з 01.01.2018 по 07.03.2018.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непроведення індексації належного під час служби в поліції грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017року та зобов`язання вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію», грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті Держстату України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2016/ct/is_c/isc_u/isc2016m_u.html) у квітні місяці 2016 року величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у 103 відсотка та складала 103,5 відсотка.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно відхилено посилання відповідача на те, що індексація грошового забезпечення позивача повинна здійснюватися лише з набранням чинності постановою КМУ №782, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині. Правильність розрахунку індексації сторонами не оспорюється.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за затримку у виплаті належного йому при звільненні грошового забезпечення в сумі 2874,66 грн. за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 88021,12 грн., з якої відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки (з 07.03.2018 по день фактичного розрахунку) у виплаті належної при звільненні доплати за службу в нічний час, грошового забезпечення за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та інші неробочі дні, понад установлений службовий час, компенсації за невикористані частини щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках, недоотриманих сум індексації грошового забезпечення за період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 за розрахунком наведеним у позовній заяві та з врахуванням розміру середньоденного заробітку 500,12 грн., з якого відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми КЗпП підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з органів внутрішніх справ.

Правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі №120/2005/19-а, від 30 квітня 2020 року у справі №140/2006/19.

Обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України

Так, передбачена статтею 117 КЗпП відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Наведений правовий висновок щодо застосування положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №826/9793/18 та від 23.04.2020 у справі № 810/3573/18.

Враховуючи, що відповідач, всупереч норм чинного законодавства, не здійснив з працівником повного розрахунку при звільненні, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з органів внутрішніх справ 07.03.2018 по день фактичного розрахунку.

З урахуванням наведеного, ухвалене у справі судове рішення у вказаній частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для його скасування в частині.

Керуючись ст.ст.242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Черкаській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за затримку у виплаті належного позивачу при звільненні грошового забезпечення в сумі 2874,66 грн. за розрахунком наведеним у позовній заяві в сумі 88021,12 грн., належної при звільненні доплати за службу в нічний час, компенсації за невикористані частини щорічних оплачуваних відпусток у 2015 та 2017 роках, недоотриманих сум індексації грошового забезпечення за період служби в поліції з 07.11.2015 по 07.03.2018 за розрахунком наведеним у позовній заяві та з врахуванням розміру середньоденного заробітку 500,12 грн., з яких відрахувати передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі, скасувати та ухвалити в цій частині постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Черкаській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з органів внутрішніх справ 07.03.2018 по день фактичного розрахунку.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя:

Судді: