Справа № 360/2241/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2241/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суд Захарова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Біловодське ОУПФУ Луганської області), з урахуванням уточненої позовної заяви від 21.05.2021 з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання;

2) зобов`язати відповідача включити до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 по 26.04.1984 у Ворошиловградському політехнікуму сільського господарства;

3) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок розміру пенсії з моменту її призначення - з 18 січня 2021 року у зв`язку з включенням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 26.04.1984.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підтвердження навчання у період з 1978 року по 1984 рік у Ворошиловградському політехнікуму сільського господарства до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області надано копію диплому серії НОМЕР_1 , виданого 28.04.1984. На підтвердження навчання за денною формою у позивача наявна довідка Політехнічного коледжу ЛДАУ від 09.03.2021 № 21.

Таким чином, на думку позивача, за нормами законодавства, що діяло у 1978, 1979, 1980, 1981, 1982,1983,1984 роках, час навчання підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Тому позивач вважає, що органами Пенсійного фонду порушені його права на отримання пенсії в повному обсязі, оскільки відповідачем при призначенні пенсії не врахований період навчання за денною формою в Ворошиловградському політехнікуму сільського господарства з 01.09.1978 по 26.04.1984.

Ухвалою суду від 25.05.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (арк. спр. 44-45).

Від Біловодського ОУПФУ Луганської області 11 червня 2021 року надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 82-85).

04.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви позивача, наданих їм документів та індивідуальних з відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, рішенням відповідача від 10.02.2021 року № 657 позивачу призначено пенсію за віком з 19.01.2021, загальний стаж роботи якого складає 32 роки 00 місяців 23 дні.

До загального стажу роботи враховані наступні періоди роботи: з 06.05.1979 по 31.05.1981 - 02 роки 00 місяців 26 днів, з 03.08.1984 по 01.11.1981 00 років 02 місяці 29 днів, з 01.06.1984 по 31.12.2003 19 років 07 місяців 00 днів, з 01.01.2004 по 28.02.2014 10 років 01 місяць 28 днів, всього 32 роки 00 місяців 23 дні.

Відповідач звертає увагу, що періоди з 06.05.1979 по 31.05.1981 (служба в Збройних Силах) та з 03.08.2011 по 01.11.1981 зараховані до страхового стажу позивача, що підтверджується копією розрахунку стажу позивача.

Як стверджує позивач у своєму позові, він навчався на денній формі навчання з 1978 року по 1984 рік та посилається як на доказ на довідку від 09.03.2021 року № 21, видану політехнічним коледжем ЛДАУ (далі - довідка № 21). Зазначена довідка позивачем відповідачу не надавалась, та відповідачем не вивчалась.

Відповідач вказує, що періоди навчання та роботи позивача згідно диплому, військового квитка та трудової книжки перетинаються між собою, що не дає можливості прослідити період навчання позивача та визначити форму навчання (денна чи заочна).

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 06 липня 2021 року замінено відповідача - Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, довідкою про одержання реєстраційного номеру облікової картки платника податків (арк. спр. 7-9).

04.02.2021 позивач звернувся до Біловодського ОУПФУ Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 52).

Рішенням відповідача від 10.02.2021 № 57 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 19.01.2021 (арк. спр. 69).

Згідно з розрахунком стажу страховий стаж позивача складає 32 роки 0 місяців 23 дні, до стажу включені періоди з 06.05.1979 по 31.05.1981 військова строкова служба (02 роки 0 місяців 26 днів, з 03.08.1981 по 01.11.1981 0 років 02 місяці 29 днів, з 01.06.1984 по 31.12.2003 19 років 07 місяців 0 днів, з 01.01.2004 по 28.02.2014 10 років 01 місяць 28 днів (арк. спр. 70)

18.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про врахування до його страхового стажу періоду навчання з 01.09.1978 по 20.04.1984 у Ворошиловградському політехнікумі сільського господарства.

Листом від 24.03.2021 № 81-71/В-21/8-1239/21 Біловодське ОУПФУ Луганської області відмовило у зарахуванні періоду навчання позивача до його страхового стажу, посилаючись на те, що до заяви про призначення пенсії позивачем наданий диплом, з якого неможливо встановити форму навчання. Тому взяти до уваги при призначенні пенсії наданий диплом неможливо та відсутні законні підстави для зарахування до страхового стажу періоду навчання ОСОБА_1 (арк. спр. 10).

Згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28.04.1984 ОСОБА_1 вступив до Ворошиловградського політтехнікуму сільського господарства у 1978 році і в 1984 році закінчив повний курс названого технікуму за спеціальністю « Сільськогосподарське та цивільне будівництво» (арк. спр. 14).

У довідці від 09.03.2021 №21 виданій Політехнічним коледжем ЛДАУ зазначено, що ОСОБА_1 дійсно навчався у Ворошиловградському політтехнікумі сільського господарства на денній формі навчання з 01.09.1978 (наказ про зарахування від 21.08.1978 № 334) по 26.04.1984 (наказ про закінчення від 26.04.1984 № 165). Під час навчання був призваний до лав Радянської армії з 24.04.1984 (наказ про відрахування від 26.04.1979 № 163). З 01.02.1982, після повернення з армії, поновлений у складі технікуму (наказ від 10.09.1981 № 298). Отримав диплом № НОМЕР_3 (арк. спр. 11).

Не погодившись з висновком Пенсійного фонду щодо відсутності підстав для зарахування періоду навчання до страхового стажу, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 26 Закону № 1058-ІV, яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу.

Статтею 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж, необхідний для призначення пенсії, обчислюється відповідно до вимог цього Закону за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів (записів трудової книжки) та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII « Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

Відповідно до пункту « е» статті 3 цього Закону право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується також:

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби;

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі;

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком, регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 « Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі Порядок № 590).

Підпунктом « і» пункту 109 Порядку № 590 визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди, вказані у підпункті « і» , зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Суд звертає увагу відповідача, що пункт « д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII та Порядок № 590 не містить застережень щодо зарахування до загального трудового стажу періоду навчання за певною формою навчання, зокрема денною.

Статтею 62 Закону України « Про пенсійне забезпечення» та статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 містить наступні записи (арк.спр.12-13):

Запис № 1: з 01.09.1978 по 31.05.1979 - навчання у Ворошиловградському політехнікумі;

Запис № 2: з 31.05.1979 по 31.05.1981 - служба в лавах Радянської Армії;

Записи № № 3, 4: з 03.08.1981 по 16.11.1981 - робота в Деркульському кінному заводі підмінним водієм;

Запис № 5: з 16.11.1981 по 28.04.1984 - продовження навчання у Ворошиловградському політехнікумі.

В періоді навчання позивача діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, який визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1. Інструкції № 162).

Пункт 2.15 Інструкції № 162 визначав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Отже, запис трудової книжки позивача про навчання за денною формою навчання здійснено з урахуванням приписів пункту 2.15 Інструкції №162, а саме внесення записів учбовим закладом періодів навчання саме за денною формою навчання.

Навчання за денною формою навчання у спірному періоді підтверджується довідкою Політехнічного коледжу ЛДАУ від 09.03.2021 №21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 навчався у Ворошиловградському політтехнікумі сільського господарства на денній формі навчання з 01.09.1978 (наказ про зарахування від 21.08.1978 №334) по 26.04.1984 (наказ про закінчення від 26.04.1984 №165).

Щодо наданої довідки, суд зазначає.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів. Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у правах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що « першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» .

Україною, відповідно до Закону № 1207-VII та постанови Верховної Ради України « Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII, територію Автономної Республіки Крим та окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської області, визнано тимчасово окупованими територіям.

Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої установою, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача.

Однак, зазначені висновки суду жодним чином не легалізують саму установу, що видала таку довідку.

Суд також зауважує, що спірний період навчання позивача, зазначений у довідці, фактично підтверджений записом у трудовій книжці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи можуть прийматися інші документи для підтвердження трудового стажу.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача щодо періоду навчання та періоду проходження військової служби встановлено, що такі записи проведені у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №162.

Відтак, відповідач при визначенні періодів навчання та проходження військової служби позивача має брати до уваги записи трудової книжки, як основного первинного документу, що підтверджує стаж роботи відповідно до вимог 1.1. Інструкції № 162 та пункту 1 Порядку № 637 та зарахувати такі періоди до трудового стажу позивача.

Судом встановлено, що відповідачем зарахований до загального стажу позивача період проходження військової служби з 06.05.1979 по 31.05.1981 згідно записів військового квитка НОМЕР_5 від 06.05.1979.

Згідно з записами трудової книжки позивача період проходження строкової військової служби з 31.05.1979 по 31.05.1981.

У довідці Політехнічного коледжу ЛДАУ від 09.03.2021 № 21 період проходження військової служби з 24.04.1979 (наказ про відрахування у зв`язку із призивом до лав Радянської армії від 26.04.1979 № 163), з 01.02.1982 після повернення з армії, поновлений у складі технікуму (наказ від 10.09.1981 № 298).

Загальний період навчання у Ворошиловградському політтехнікумі сільського господарства на денній формі навчання з урахуванням включення періоду проходження військової служби згідно з довідкою Політехнічного коледжу ЛДАУ від 09.03.2021 № 21 вказаний з 01.09.1978 (наказ про зарахування від 21.08.1978 № 334) по 26.04.1984 (наказ про закінчення від 26.04.1984 № 165).

За наявності вказаних розбіжностей щодо початку строку проходження служби та її закінчення, суд враховує те, що загальний строк навчання у даному випадку був перерваний проходженням військової служби, відтак зарахуванню підлягає загальний період навчання, а саме з 01.09.1978 по 26.04.1984, з урахуванням періоду проходження строкової служби.

Суд зазначає, що наявність розбіжностей між записами у трудовій та відомостями, зазначеними у довідці Політехнічного коледжу ЛДАУ від 09.03.2021 № 21, військовому квитку щодо перетинання періодів навчання та проходження військової служби, та неможливістю у зв`язку із цим їх зарахування до загального стажу позивача, не були визначені оскаржуваним рішенням як підстава для відмови у зарахуванні періоду навчання позивача до його загального стажу.

Як вбачається з листа від 24.03.2021 № 81-71/В-21/8-1239/21 відповідач відмовив у зарахуванні періоду навчання позивача до його страхового стажу, посилаючись лише на те, що до заяви про призначення пенсії позивачем наданий диплом, з якого неможливо встановити форму навчання.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

З урахуванням приписів статті 2 КАС України суд надає оцінку рішенню відповідача, яке оскаржується, тому доводи відповідача на обґрунтування прийнятого рішення наведені у відзиві, та не визначені оскаржуваним рішенням, судом не приймаються.

Відтак, за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до загального стажу позивача при призначенні пенсії період навчання з підстав ненадання відомостей про денну форму навчання, відтак допустив протиправну бездіяльність, тому період навчання у Ворошиловградському політтехнікумі сільського господарства на денній формі навчання з урахуванням включення періоду проходження військової служби, підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача.

Оскільки спірний період навчання позивача підлягав зарахуванню до трудового (страхового) стажу позивача на час призначення пенсії, позивач має право на перерахунок пенсії з дати призначення пенсії з 19.01.2021.

Згідно з частиною першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатньо належних і достовірних доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На користь позивача підлягає стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. (арк.спр.6).

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні пенсії періоду навчання у Ворошиловградському політехнікумі сільського господарства з 01.09.1978 по 26.04.1984.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 19.01.2021, зарахувавши до загального страхового стажу період навчання у Ворошиловградському політехнікумі сільського господарства з 01.09.1978 по 26.04.1984, за виключенням вже зарахованого періоду військової служби.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова