Справа № 380/5095/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5095/21
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

05 липня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про закриття провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРСІТІ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання недійсними установчі документи та припинення юридичної особи,

в с т а н о в и в :

Головне управління ДПС у Львівській області (далі позивач, ГУ ДПС у Львівській області) звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРСІТІ» (далі - відповідач, ТзОВ «ЕНЕРСІТІ»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, в якому просить визнати недійсними установчі документи та припинити юридичну особу ТзОВ «ЕНЕРСІТІ».

Третьою особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради подано пояснення щодо позову.

В межах пояснень третьою особою заявлено клопотання про закриття провадження у справі.

Клопотання мотивовано тим, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень. Скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку Кодексу адміністративного судочинства України не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. А тому, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування реєстраційної дії, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. У позовній заяві ГУ ДПС у Львівській області не вказує на Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради як порушника його прав, свобод чи інтересів, а просить суд визнати недійсними установчі документи та припинити юридичну особу ТзОВ «ЕНЕРСІТІ». Вважає, що даний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися за правилами господарського судочинства незалежно від суб`єктного складу, за місцезнаходженням юридичної особи. Просить закрити провадження у справі.

ГУ ДПС у Львівській області подано пояснення (заперечення) щодо пояснень третьої особи, мотивовані тим, що згідно пункту 5 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом. У пункті 7 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Окрім цього, згідно з підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового Кодексу України, мають право звертатися до суду з вимогами щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб`єктів господарювання. Вважає, що законодавець з метою забезпечення контролю за виконанням податкового обов`язку платниками податків наділив контролюючий орган повноваженнями із звернення до суду, зокрема з вимогами про припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців та про відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців.

При вирішенні клопотання суд керувався таким.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони, за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень;

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років.

14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства;

15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Згідно з підпунктом 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України, мають право звертатися до суду з вимогами щодо припинення юридичної особи та припинення фізичною особою-підприємцем підприємницької діяльності та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб`єктів господарювання.

Відповідно до пункту 67.2 статті 67 ПК України контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: 1) припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 2) відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців; 3) скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Системний аналіз вказаних норм ПК України дає підстави стверджувати, що податкові органи наділені повноваженнями із звернення до суду, зокрема з вимогами про припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців та про відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців регулює Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» 15.05.2003 № 755-IV (далі Закон №755-IV).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону №755-IV державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону №755-IV державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» щодо припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, відміни державної реєстрації припинення юридичної особи.

Згідно з частиною шостою статті 25 Закону №755-IV спрощена процедура державної реєстрації припинення юридичної особи шляхом її ліквідації проводиться, зокрема на підставі судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з банкрутством юридичної особи, якщо таке рішення прийнято судом після 1 липня 2004 року, і в разі якщо голова ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи або ліквідатор юридичної особи протягом трьох років з дати оприлюднення повідомлення по постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, не пов`язаного з банкрутством юридичної особи, не надав суб`єкту державної реєстрації документи, необхідні для державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Відповідно до частина першої статті 5 Закону №755-IV систему органів державної реєстрації становлять Міністерство юстиції України та інші суб`єкти державної реєстрації.

Таким чином, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради належить до кола суб`єктів державної реєстрації, в повноваження яких, відповідно до чинного законодавства, входить здійснення державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій.

При цьому, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем знаходження реєстраційної справи ТзОВ «ЕНЕРСІТІ» є Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, отже саме даний суб`єкт державної реєстрації уповноважений здійснювати реєстраційні дії стосовно ТзОВ «ЕНЕРСІТІ».

Таким чином, спір у цій справі виникає із публічних відносин, тобто є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вказане зумовлює висновок суду про відсутність підстав для закриття провадження у справі, тому у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 238, 241, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя О.П. Хома