Справа № 380/7838/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/7838/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, у якому просить прийняти рішення, яким зобов`язати Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо переміщення майданчика з контейнерами для вивозу твердих побутових відходів, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані наступним: позивач є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яке він придбав з метою провадження підприємницької діяльності - влаштування у ньому продовольчого магазину. На час подання позову позивач проводить реконструкцію даного нежитлового приміщення. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові 20.01.2021 проведено перевірку дотримання позивачем законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил при реконструкції нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 та порушень містобудівного законодавства не виявлено. Позивач стверджує, що у дворі будинку АДРЕСА_1 (фактично впритул до належного позивачу нежитлового приміщення) розміщено контейнерний майданчик для збору твердих побутових відходів (сміттєві баки), що створює ряд незручностей для мешканців мікрорайону та створює позивачу перешкоди у користуванні належним їй нежитловим приміщенням. Після завершення реконструкції нежитлового приміщення під магазин продуктів розміщення контейнерів із сміттєвими відходами порушуватиме вимоги Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом МОЗ України № 145 від 17.03.2011. Незважаючи на неодноразові звернення позивача та звернення мешканців мікрорайону до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та балансоутримувача ЛКП «Львівський ліхтар» з проханням перенести контейнерний майданчик (баки для збору сміття) у інше місце (наприклад на перехрестя вулиць Київської та Єфремова) Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради не вчинено жодних дій щодо вирішення даного питання.

Позивач вказує, що у лютому 2021 року вона особисто звернулась до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради з проханням прийняти рішення, яким вирішити питання про перенесення контейнерів для збору сміття, що розташовані у дворі будинку АДРЕСА_1 . У відповідь на вказане звернення відповідачем повідомлено, що іншого місця для розташування контейнерного майданчика для збору сміття (твердих побутових відходів) немає. Одночасно запропоновано ініціювати влаштування підземного контейнерного майданчика.

Позивач вважає, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради протягом тривалого часу не вирішує питання з усунення порушень норм законодавства, а надає формальні відповіді на її звернення та звернення мешканців мікрорайону.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, подав клопотання про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у якому зазначив, що позивач у передбачених випадках Законом України «Про звернення громадян», у випадку незгоди з відповіддю на звернення, вправі звернутись із скаргою на дії чи рішення органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду (ст. 16 Закону України «Про звернення громадян»). Відповідач вказує, що з позовної заяви та додатків долучених до неї не вбачається, що заявниця скеровувала скаргу на відповідь від 24.01.2021 за № 35-вих-13768, а тому вважає, що процедура оскарження відповіді порушена. Відповідач зазначає, що районна адміністрація надала рекомендації щодо можливого врегулювання порушеного питання ініціативи влаштування підземного контейнерного майданчика для задоволення потреб мешканців даного мікрорайону.

Відповідач стверджує, що районна адміністрація надала обґрунтовану відповідь від 24.01.2021 за № 35-вих-13768 заявнику щодо контейнерного майданчика на АДРЕСА_1 .

Позивач також подав клопотання про розгляд справи за правилами загального провадження.

Клопотання позивача та відповідача щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження відхилені.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 255642484 від 07.05.2021. Позивач проводить реконструкцію даного приміщення з метою влаштування у ньому продовольчого магазину.

05 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради з заявою про перенесення контейнерів для збору твердих побутових відходів, що розташовані у дворі будинку АДРЕСА_1 , оскільки такі розміщені фактично впритул до належного їй нежитлового приміщення з порушенням санітарних норм.

На вказане звернення Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради надано відповідь від 24.02.2021 № 35-вих-13768, якою повідомлено, що контейнерний майданчик для збору ТПВ на АДРЕСА_2 з часу забудови розміщений на прибудинковій території будинку та передбачений для обслуговування мешканців даного мікрорайону. Щодо дотримання нормативних відстаней від будинків та інших об`єктів, відповідач покликається на п.2.10 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» , згідно якого у виняткових випадках, коли немає можливості розмістити майданчик на нормативній відстані, зазначеній у п.2.8 Наказу, допускається розташування майданчика в іншому визначеному місці. Зазначено, що іншого місця для розташування контейнерного майданчика для збору сміття (твердих побутових відходів) немає. Одночасно запропоновано ініціювати влаштування підземного контейнерного майданчика.

Позивач не погодився з відповіддю на його звернення та подав позовну заяву до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року (далі Закон № 393/96-ВР) визначає питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення

Статтею 1 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Частиною першою ст. 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою ст. 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Стаття 18 Закону №393/96-ВР регламентує, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Стаття 19 Закону №393/96-ВР передбачає, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правовий статус і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Статтею 4 Закону № 280/97-ВР визначено, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ст. 11 Закону № 280/97-ВР).

Приписами ч. 1 та 3 ст. 24 Закону № 280/97-ВР встановлено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з п. 6, 7, 15, 16 п. «а» ст. 30 Закону № 280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження щодо: вирішення питань поводження з побутовими відходами, знешкодження та захоронення трупів тварин; організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; затвердження норм надання послуг з вивезення побутових відходів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 р. № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV)

Благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання (ч.1 ст.1 Закону).

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону № 2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить:1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом

До об`єктів благоустрою населених пунктів належать: території загального користування, 2) прибудинкові території; 3) території будівель та споруд інженерного захисту територій; 4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору. До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту. (ст. 13 Закону № 2807-IV).

Згідно ст. 14 Закону № 2807-IVоб`єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Частинами 1-4 ст. 20 Закону № 2807-IV встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Відповідно до п.3 частини першої статті 21 Закону № 2807-IV елементами (частинами) об`єктів благоустрою є будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів.

Відповідно до ст.30 Закону № 2807-IV формування системи поводження з відходами здійснюється шляхом використання найбільш ефективних і безпечних технологій за мінімальних економічних витрат, найбільш вигідних для того чи іншого населеного пункту схем і методів збирання, перевезення та знешкодження цих відходів з урахуванням щільності забудови, типів та наявного парку сміттєвозів, сміттєзбірників у порядку, визначеному законом.

Львівською міською радою прийнято ухвалу № 376 від 21.04.2011, якою затверджено Правила благоустрою м. Львова.

Відповідно до п.4.3.1 Правил благоустрою м. Львова схему збору, накопичення і вивезення твердих побутових відходів визначають органи місцевого самоврядування.

Згідно п.7.1.7 та п.7.1.8 Правил благоустрою м. Львова контейнерні майданчики влаштовують на відстані не менше 20 м від вікон та дверей житлових будинків, дитячих закладів, спортивних та дитячих майданчиків, а також місць відпочинку населення, але не більше 100 м від входів до під`їздів житлових будинків.

У разі неможливості дотримання зазначених вимог контейнери для твердих побутових відходів встановлюються на відстані, яка визначається міжвідомчою комісією (за участю районного архітектора, уповноважених представників санітарно-епідеміологічних служб та управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення, громадських та житлово-експлуатаційних організацій).

Відповідно до пп.4.3.1 п.4.3 Правил збирання, зберігання, перевезення, утилізації та захоронення відходів у місті Львові, затверджених рішенням Львівської міської ради № 890 від 17.10.2003 майданчики для встановлення контейнерів повинні бути віддалені від житлових будинків, дитячих установ, спортивних майданчиків та від місць відпочинку населення, на відстані не менше ніж 20 м, але не більше ніж 100 м. Розмір майданчиків повинен бути розрахований для встановлення необхідної кількості контейнерів. Власник або користувач земельної ділянки, обслуговуючі організації та інші суб`єкти сфери поводження з відходами погоджують місце розташування майданчиків для встановлення контейнерів або місце тимчасового зберігання відходів у міжвідомчій комісії при районній адміністрації з обов`язковою участю представника СЕС.

ОСОБА_1 звернулась з заявою від 05.02.2021 року до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, у якій просила вирішити питання про перенесення контейнерів для збору твердих побутових відходів, що розташовані у дворі будинку АДРЕСА_2 .

На звернення позивача Франківська районна адміністрація Львівської міської ради надала відповідь № 35-вих-13768 від 24.02.2021 про відсутність можливості перенесення контейнерного майданчика враховуючи щільну забудову мікрорайону.

У відповіді на звернення викладено мотиви відмови у задоволенні заяви позивача та порядок оскарження прийнятого рішення.

Таким чином, звернення позивача було розглянуто та надана обґрунтована відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян».

У заяві позивача не було заявлено клопотання про запрошення її на засідання органу, що розглядав заяву. Заявник у відповідному зверненні не порушував питання про правомірність розташування відповідного майданчика для збору ТПВ, наявність відповідних погоджень тощо, тому відповідь щодо наведеного не надавалась.

Водночас, відповідач визнає, що при розміщенні контейнерного майданчика для збору ТПВ на АДРЕСА_2 не дотримано нормативних відстаней, зазначених у п.2.8 Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 № 145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць», покликається на п.2.10 вказаного Наказу, згідно якого у виняткових випадках, коли немає можливості розмістити майданчик на нормативній відстані, зазначеній у п.2.8 Наказу, допускається розташування майданчика в іншому визначеному місці та рекомендує ініціювати влаштування підземного контейнерного майданчика мешканцям будинку.

Позивач у позовній заяві не наводить жодних аргументів щодо неповноти чи необ`єктивності дій суб`єкта владних повноважень при вирішенні питання заявника.

Отже, відсутні підстави вважати, що Франківська районна адміністрація Львівської міської ради порушила вимоги Закону України «Про звернення громадян» при розгляді заяви ОСОБА_2 від 05.02.2021.

А тому у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Франківську районну адміністрацію Львівської міської ради повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо переміщення майданчика з контейнерами для вивезення ТПВ, який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст 72-77, 90, 94, 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Крутько О.В.