Справа № 520/12254/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р.Справа № 520/12254/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021, (головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., повний текст складено 20.01.21 року) по справі № 520/12254/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області від 20.02.2020 № 0-2030, 0-2030, 0009763/1-5606-2030 та від 27.02.2020 №0-2030 про нарахування фізичній особі ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, на загальну суму 26 444,15 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень відповідача та у спосіб, що визначений податковим законодавством. Вказує, що розрахунок податкового зобов`язання податковим органом не надавався, внаслідок чого неможливо з`ясувати за який об`єкт нерухомості та період нарахований податок.

Крім того, зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги порушення податковим органом строків розгляду скарги, встановлених п. 56.8 ст. 56 ПК України.

ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 допущено заміну відповідача по справі № 520/12254/2020 - ГУ ДПС у Харківській області (код в ) на ГУ ДПС у Харківській області (код в ).

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 у 2018-2019 роках мав у власності: нежитлові приміщення:

- за адресою АДРЕСА_1 загальною площєю 142,20 кв.м.;

- за адресою АДРЕСА_2 загальною площєю 54,80 кв.м.;

- за адресою АДРЕСА_3 (загальна площа 530,50 кв.м. (розмір частки у праві спільної власності 265,25 кв.м.));

- за адресою АДРЕСА_4 нежитлову будівлю літ. Г-1, загальною площєю 60,70 кв.м., що підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 45-52).

ГУ ДПС у Харківській області на підставі п.п. 54.3.3п. 54.3ст. 54 ПК України та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України відносно позивача складені податкові повідомлення рішення:

- № 0009763/1-5606-2030 від 20.02.2020 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік на суму 9 875,26 грн;

- № 0-2030 від 20.02.2020 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 11 068,88 грн;

- № 0-2030 від 20.02.2020 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 2 533,01 грн;

- № 0-2030 від 20.02.2020 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 1 143,40 грн;

- № 0-2030 від 27.02.2020 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік на суму 2 967,00 грн (а.с. 5-8,10).

Підставою для винесення оскаржуваних рішень слугувала наявна у суб`єкта владних повноважень інформація про знаходження у власності платника об`єктів нерухомого майна.

Не погодившись із податковими повідомленнями - рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку 03.06.2020 до ДПС України, за наслідками розгляду рішенням ДПС України від 29.07.2020 скарга ОСОБА_1 частково задоволена, скасовано податкове повідомлення-рішення від 20.02.2020 № 0-2030, а інші залишені без змін. (а.с. 12-13, 15-17).

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем в межах та у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України питання щодо встановлення податку на майно, в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки вирішують місцеві ради в межах повноважень.

Пунктом 12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, установлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ).

Згідно із приписами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є , зокрема фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Водночас, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до п.п. «а» пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_1 у власності станом на 2018-2019 роки перебували нежитлові приміщення:

1. за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 142,20 кв.м.

Податкове зобов`язання за вказаним об`єктом визначено податковим повідомленням-рішенням від 27.02.2020 №0-2030 ( за 2019 рік на суму податку 2967,00 грн) розраховано: 142,2- кв.м. - 20,87 = 2 967,00 грн., де 142,2- - площа нежитлової будівлі ; 20,87- ставка податку за 2019 (0,5%х41,73 -розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2019)

Рішенням LII сесії Балаклійської міської ради VII скликання від 25.10.2018 №208- VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, на території Балаклійської міської ради Харківської області» за яким ставка з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території Балаклійської міської ради становить для нежитлових приміщень, що перебувають у власності фізичних осіб, у розмірі 0,5 відсотки мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року 1 квадратний метр. Ставка податку за 2019 рік становила 41,73 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2019 року).

2. за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 60,70 кв.м.

Податкове зобов`язання визначено податковим повідомленням-рішенням від 20.02.2020 №0-2030 (сума податку становить 2 533,01 грн = 60,70 кв.м. х 41,73 грн).

3. за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 530,50 кв.м. (розмір частки у праві спільної власності 265,25 кв.м.)

Податкові зобов`язання за цим приміщенням визначено податковими повідомленнями-рішеннями від 20.02.2020 №0009763/1-5606-2030 (за 2018 рік на сума податку 9 875,26 грн = 265,25 кв.м. х 37,23 грн де 265,25 - площа нежитлової будівлі; 37,23 - ставка податку за 2018 рік) та №0-2030 (за 2019 рік на суму податку 11 068,88 грн = 265,25 кв.м. х 41,73 грн, де 265,25 - площа нежитлової будівлі; 41,73 - ставка податку за 2019 рік).

Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» яким встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові. Згідно з додатком 1 цього рішення ставка податку на нерухоме майно становить: нежитлові приміщення, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у розмірі 1 відсоток від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр. Ставка податку за 2018 рік становила 37,23 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року). Ставка податку за 2019 рік становила 41,73 грн за 1 квадратний метр бази оподаткування (1 % від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2019 року).

Згідно з п.п. а п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, податкові повідомлення-рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018-2019 роки, направлені на адресу позивача для сплати податкового зобов`язання.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, діяв відповідно до норм чинного законодавства України, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання податковим органом детального розрахунку по податковим повідомленням-рішенням, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно п. 266.7.2. ст.266 ПК України податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Отже, наведеними нормами не встановлено обов`язку податкового органу надати платнику податків розрахунок податкових зобов`язань до податкового повідомлення-рішення.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що за приписами п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Таким чином, доводи позивача щодо не надання податковим органом розрахунку до податкових повідомлень-рішень, не свідчать про їх неправомірність

Щодо доводів апелянта про порушення податковим органом строків розгляду скарги від 03.06.2020, передбачених ст. 56 ПК України, а саме надання ним відповіді 29.07.2020, тобто лише на 50-й день з моменту отримання скарги платника без продовження строку її розгляду.

Відповідно до п. 56.8 ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно з п. 56.9. ст. 56 ПК України якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-XI внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме доповнено пунктом 52-8 підрозділ 10 розділу ХХ "Перехідних положень" такого змісту:

52-8. Тимчасово, на період до 31 травня 2020 року (включно), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження), щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) до 31 травня 2020 року та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 Податкового кодексу України, статтями 52-53 цього Кодексу щодо надання контролюючими органами індивідуальних податкових консультацій в письмовій формі, статтями 73 та 78 цього Кодексу щодо надання платниками податків відповідей на запити контролюючих органів (крім запитів контролюючих органів щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) платникам податків до 31 травня 2020 року. З 1 червня 2020 року перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення".

В подальшому, 29.05.2020 набув чинності Закон України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 591-IX від 13.05.2020, яким у розділі ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України п. 52-8. Викладено в наступній редакції: Тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

Тобто кінцевого строку встановлених статтею 56 цього Кодексу, не визначено, лише вказано по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 на всій території України встановлений карантин, який до цього часу не завершений.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у цьому випадку необхідно керуватися тимчасовою нормою, передбаченою п. 52-8. ХХ Перехідні положення ПК України, а отже строк розгляду скарги відповідачем не пропущено, наслідки, передбачені ст.56 ПК України, не настали.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 по справі № 520/12254/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 05.07.2021 року