Справа № 160/16484/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16484/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року (м. Дніпро, суддя Златін С.В.) у справі № 160/16484/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

09 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин у справі. Скаржник зазначає, що з 29.10.2010 позивачу призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», однак виплату пенсії за вислугу років було припинено з 01.11.2010 у зв`язку з тим, що згідно наказу відділу освіти Дніпропетровської районної державної адміністрації № 420-К від 29.10.2010 позивача прийнято до КЗ «Ювілейна середня загальноосвітня школа II-III ступенів № 1 Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області» на роботу заступника директора з виховної роботи по роботі з дітьми та вчителя математики. 30 та 31 жовтня 2010 року були вихідними, тому рішення відповідача щодо призупинення виплати пенсії було прийнято 01.11.2010. З 01.11.2010 до 30.05.2019 позивач продовжувала працювати та отримувати заробітну плату, з якої сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, пенсію за цей період вона не отримувала. Зважаючи на зауваження, вказані у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 р. у справі №202/1227/20, 28 липня 2020 року позивачка звернулася до відповідача із зверненням щодо виплати їй одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, у відповідь на заяву позивача, відповідач повідомив про відсутність правових підстав для задоволення її заяви, оскільки у 2010 році їй було призначено пенсію за вислугу років згідно п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На думку ОСОБА_1 , вона має право на отримання грошової допомоги, передбаченої статтею 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що: на час звернення із заявою про призначення пенсії вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; на день досягнення пенсійного віку вона працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; має страховий стаж понад 30 років; не отримувала будь-яку пенсію.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

Відповідач надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років, а потім її було переведено на пенсію за віком, вона не має права на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечував.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 29.10.2010 територіальним управлінням ПФУ ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У зв`язку із працевлаштуванням ОСОБА_1 , розпорядженням від 08.11.2010 № 14 на підставі наказу від 29.10.2010 № 420-К ОСОБА_1 припинено виплату пенсії за вислугу років з 01.11.2010.

У період з 2010 по 2019 рр. позивач продовжувала працювати та отримувати заробітну плату, з якої сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У зв`язку із досягненням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, у якій просила поновити виплату пенсії та перевести її на пенсію за віком.

У зв`язку з тим, що виплату пенсії ОСОБА_1 було зупинено, рішенням від 21.06.2019 відповідач поновив виплату пенсії позивачу та з 30.05.2019 здійснив переведення із пенсії за вислугу років на пенсію за віком і провів перерахунок пенсії.

Не погодившись із рішенням відповідача щодо переведення з одного виду пенсії на інший, 24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.06.2019 № 09, за яким ОСОБА_1 переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з 30.05.2019 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 року в розмірі 4404,35 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.05.2019 року, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії згідно із ст. ст. 27, 28, 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньомісячної заробітної плати в Україні за 2016-2018 роки на рівні 6188,89 грн. та провести нарахування і виплату належної пенсії з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 71 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком відповідно до пункту 71 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 р. у справі №202/1227/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.06.2019 №09, за яким ОСОБА_1 переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з 30.05.2019 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 року в розмірі 4404,35 грн.;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.05.2019 про призначення пенсії за віком вперше, обчисливши заробітну плату та розмір пенсії згідно із ст. ст. 27, 28, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення, а саме: 2016, 2017, 2018 роки, та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовлено.

Листом від 31.07.2020 № 14539-15491/Д-02/8-0400/20 Лівобережний відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатом розгляду звернення від 28 липня 2020 року повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для виплати їй одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій за віком відповідно до п. 71 розділу XV Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки з 29.10.2010 ОСОБА_1 було призначено пенсію як працівнику освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 30.05.2019 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Крім того, за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 28.07.2020 щодо перерахунку пенсії згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2020 р. у справі №202/1227/20 відділ перерахунку пенсій № 3 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, посилаючись на положення пункту 3 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, листом повідомив позивача про відсутність законних підстав для переведення з пенсії на вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачено страхові внески, обчисленої як показник за три календарних роки, що передують року звернення 2016-2018 рр., оскільки 29.10.2010 ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років.

Не погодившись із діями відповідача щодо відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки позивачка певний час отримувала пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу XV Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 1191 23 листопада 2011 року, передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27 листопада 2018 року по справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17), згідно яких право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

За висновком Верховного Суду синтаксичний аналіз пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати дає підстави для висновку, що умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. При цьому законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Верховний Суд також зазначив, що за змістом вказаної норми отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Згідно матеріалів справи, з 29.10.2010 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як непрацюючій особі.

Згідно довідки відділу опрацювання пенсійної документації №2 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23 червня 2021 року про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за вислугу років, наданої на вимогу апеляційного суду, у жовтні 2010 року ОСОБА_1 було нараховано та виплачено 131,45 грн.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстав для нарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року у справі № 160/16484/20 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 02.07.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко