Справа № 640/6505/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 червня 2021 року м. Київ № 640/6505/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) (далі по тексту ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 19) та Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), в якому просив суд (з урахуванням заяви про зміну предмета позову):

скасувати наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.08.2017 №289 По особовому складу в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України, а також наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2017 № 76 в частині виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на посаді командира навчальної батареї старшого викладача навчального дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 серпня 2017 року по день розгляду справи в суді, що на день подання позову, за період з 29.08.2017 по 12.04.2019, складає 141656,79 грн.

В якості підстав позову позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у виконанні рішення суду щодо скасування наказу про звільнення та поновлення на службі.

23.04.2019 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/6505/19 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20.06.2019.

13.06.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, у якому зазначено, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.08.2017 № 289 «По особовому складу» був виданий на основі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04.08.2017 № 354 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Крім того, позивачем після винесення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі № 826/11037/17 вживалися всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації процесуальних прав з метою їх захисту та найскорішого вирішення справи.

20.06.2019 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.08.2019.

23.07.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив щодо пропущеного строку подання позовної заяви, у якому останній вказує, що позивач оскаржував до суду наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04.08.2017 № 354 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», у той час як оскарження наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.08.2017 № 289 «По особовому складу» не було, а тому позивач повинен був звернутися до суду з відповідним позовом у місячний строк після звільнення зі служби.

01.08.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшли пояснення з окремого питання щодо строків звернення до суду. У своїх поясненнях представник позивача посилається на те, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.08.2017 № 289 «По особовому складу» був похідним від наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04.08.2017 № 354 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який було скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2018. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2018 залишено без змін. Представник позивача зазначає, що позивач тривалий час був позбавлений можливості реалізувати своє право на працю через взяття відповідачем до уваги не остаточного судового рішення, а похідного спірного рішення від 26.08.2017 № 289 про звільнення з військової служби, яке не мало правових підстав для виконання.

28.08.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва, зважаючи на неявку представників сторін у судове засідання ухвалено розглядати справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку на звернення з позовом до адміністративного суду, суд зауважує на такому.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За приписом ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Для вирішення питання про дотримання строків звернення особою до суду з позовом за захистом свої прав пріоритетними є норми спеціального законодавства, водночас, норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України, в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Варто відмітити, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю, а тому суд повинен керуватися, в тому числі, і положеннями частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, яка визначає право звернення працівника до суду з позовом про стягнення належних йому сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31.03.2018 у справі № 809/4017/13-а, висновки якого відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України підлягають врахуванню судами.

Разом з тим, питанню безпідставного поновлення процесуальних строків була надана оцінка Європейським Судом з прав людини, судова практика та рішення якого, згідно частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні застосовуватись під час розгляду адміністративних справ в Україні з урахуванням принципу верховенства права.

Європейський Суд з прав людини в рішенні "Рябих проти Росії" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський суд зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Європейський суд зазначив, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд відмічає, що позовну заяву у цій справі подано 13.04.2019, при цьому оскаржувані наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 289 По особовому складу та наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 76 прийнято 26.07.2017 та 25.09.2017 відповідно.

Судом враховуються обставини, що передували зверненню до суду у цій справі, а саме здійснення провадження у адміністративній справі № 826/11037/17.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2018 задоволено позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними та скасовано наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04 серпня 2017 року № 354.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 826/11037/17 апеляційну скаргу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України залишено без задоволення; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2018 залишено без змін.

Копію постанови отримано позивачем 18.01.2019.

Таким чином, в результаті розгляду справи встановлено обставини протиправності наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України Про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04.08.2017 № 354, що був підставою для прийняття оскаржуваного у межах цієї справи наказу від 04.08.2017 № 289.

Окремо слід відмітити, що після набрання законної сили рішенням суду у справі № 826/11037/17 позивач 22.01.2019 звернувся до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України з заявою про скасування наказу від 04.08.2017 № 289, на що останній отримав відповідь Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України листом від 26.02.2019 № 11619/3/1042 з повідомленням про відсутність відомостей у рішенні суду щодо скасування відповідного наказу.

Наведене у сукупності є передумовою для звернення з позовом до суду з вимогами про оскарження наказів та стягнення сум середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу і вказує на вчинення позивачем усіх дій для звернення до суду у визначений процесуальним законом строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 5 ст. 5 КАС України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що розгляд даної справи стосується визнання протиправності та скасування наказів відповідачів про звільнення ОСОБА_1 у запас та виключення із списків особового складу частини, що безпосередньо пов`язані з питанням права позивача на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яке підлягає судовому захисту без обмеження будь-яким строком, з урахуванням наслідків розгляду адміністративної справи № 826/11037/17 та обставин звернення позивача з заявою про скасування оскаржуваних наказів, суд прийшов до висновку про поважність причин пропущення позивачем строку на звернення до суду та необхідність його поновлення.

З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідачів щодо залишення позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:
1. Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом у адміністративній справі № 640/6505/19.

2. Відмовити у задоволенні заяви представника Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 щодо залишення позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Ухвала, відповідно до частини другої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.
Суддя К.С. Пащенко