Справа № 380/435/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Львів справа №380/435/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного територіального управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до Західного територіального управління Національної гвардії України (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 146; код ЄДРПОУ -25575767) в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Західного територіального управління Національної гвардії України щодо не проведення розрахунку при звільненні невиплату у день виключення із списків частини (03.02.2020) грошової компенсації за неотримане речове майно;

- зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 32 315,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на час прийняття наказу про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення від 02.03.2020 № 54, відповідач протиправно не провів з позивачем усі необхідні розрахунки щодо виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178. Згідно з довідкою про вартість речового майна, що належить до видачі, від 12.03.2020 № 101 розмір відповідної компенсації, яка підлягає до виплати, становить 32 315,90 грн. Водночас, на думку позивача, відповідач протиправно не провів з ним розрахунок за неотримане речове майно на суму, яка становить 32 315, 90 грн. Відтак, зважаючи на протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно в день виключення зі списків військової частини, позивач просить зобов`язати відповідача виплатити йому різницю грошової компенсації в сумі 32 315, 90 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 18 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, повідомлявся про розгляд справи.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Наказом начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 02.03.2020 №54 прапорщика ОСОБА_1 (Г-013473) звільнено у запас Збройних Сил України відповідно до п. «б» ( за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно витягу з наказу №54 від 02.03.2020 прапорщика ОСОБА_1 (Г-013473) виключено зі списків особового складу територіального управління та всіх видів забезпечення -02 березня 2020 року.

12.03.2020 відповідачем видано довідку № 101 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , відповідно до якої сума належної позивачу грошової компенсації складає 32 315, 90 грн.

Крім того, позивачу скеровано лист - відповідь вих. №50/27/3-2269 від 08.12.2020, відповідно до якого вбачається, що проведення нарахування і виплати за неотримане речове майно становить 32 315, 90 грн., в тому числі 4929, 54 грн., - сума компенсації ПДФО. Також у листі було вказано, що на даний час надходження фінансування коштів здійснюється почергово та за прізвищами.

Не погоджуючись із наданою відмовою у здійсненні виплати заборгованості за неотримане речове майно, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до ст. 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч. 1 ст. 9-1 Закону № 2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, головою Служби зовнішньої розвідки України, головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178), п.п. 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особами офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до п.п. 4, 5 вказаного Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з п. 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 № 475 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 червня 2017 року за № 797/30665 (далі - Інструкція № 475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Урядом Порядку № 178.

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

З вищенаведених законодавчих приписів випливає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

У пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 03.10.2018 у справі № 803/756/17, від 23.08.2019 у справі № 2040/7697/18 та від 11.09.2019 у справі № 825/1104/17.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Отже, на переконання суду, ОСОБА_1 , як військовослужбовець відповідно до п. 3 Порядку № 178 має законне право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке має бути виплачене Західним територіальним управлінням Національної гвардії України (військовою частиною НОМЕР_2 ).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до первинної довідки від 12.03.2020 року № 101 вартість речового майна, що належить до видачі прапорщику ОСОБА_1 , становить 32 315,90 грн.

Водночас, суд встановив, що відповідно до листа Західного територіального управління Національної гвардії України від 08.12.2020 року № 50/27-3-2269, позивачу було повідомлено, що сума вартості речового майна, що належить до видачі становить 32 315, 90 грн, в тому числі 4629, 54 грн., сума компенсації ПДФО, однак такі не було виплачено відповідачем, оскільки фінансування та виплата коштів здійснюється почергово та за прізвищами.

Як встановлено судом вище на момент виключення зі списків особового складу за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем в сумі 32315, 90 грн, що також підтверджується довідкою вартості речового майна. Однак така виплачена не була.

Окремо суд наголошує, що не може визнаватись правомірною невиплата відповідачем спірних сум грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, з мотивів відсутності "фінансових ресурсів для виплати".

У зв`язку з цим суд, відповідно до ст. 6 КАС України, при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами, як джерела права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.11.2005 року у справі "Кечко проти України" зазначено, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Водночас у п. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 10.06.2011 року у справі "Сук проти України" визначено, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, відсутність у відповідача належного фінансового забезпечення для покриття витрат з відшкодування вартості за неотримане речове майно, не може впливати на наявність або відсутність у позивача права на отримання такої компенсації.

Виходячи з наведених обставин, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Західного територіального управління національної гвардії України щодо непроведення розрахунку при звільненні, а саме невиплати у день виключення зі списків частини грошової компенсації за неотримане речове майно.

Таким чином, з метою відновлення порушеного права позивача, суд дійшов висновку зобов`язати Західне територіальне управління національної гвардії України виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно у сумі 32 315, 90 грн. (згідно довідки № 10 від 12.03.2020).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем жодними належними та допустимими докази не доведено правомірності своєї бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за належне, але неотримане речове майно.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Від сплати судового збору позивач звільнений відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", а тому стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст.72-77, 90, 94, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в :
позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Західного територіального управління Національної гвардії України (, 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 146) щодо непроведення розрахунку при звільненні - невиплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у день виключення зі списків військової частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно.

Зобов`язати Західне територіальне управління Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_2 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості неотриманого під час проходження військової служби речового майна в сумі 32 315,90 грн., згідно довідки № 101 від 12.03.2020.

Судові витрати зі сторін стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05.07.2021 року.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна