Справа № 120/4425/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 липня 2021 р. Справа № 120/4425/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач).

Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови провести перерахунок його пенсійного забезпечення згідно з новою довідкою від 06.11.2020 року №ХЛ-62951 про розмір грошового забезпечення в розмірі 90% від суми грошового забезпечення та усунути обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 , та виплачувати пенсійне забезпечення починаючи з 01.04.2019 року з урахуванням довідки від 06.11.2020 року №ХЛ-62951, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 90% від суми грошового забезпечення;

- зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок ОСОБА_1 , та виплачувати пенсійне забезпечення починаючи з 01.04.2019 року без обмеження максимального розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.04.2019 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року у справі №120/135/21-а відповідачем проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Вінницького обласного військового комісаріату від 06.11.2020 року № ХЛ-62951, однак під час перерахунку зменшено основний розмір пенсії ОСОБА_1 з 90% грошового забезпечення до 70%, а також обмежено розмір пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами.

Позивач такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

Ухвалою від 12.05.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків останньої.

Ухвалою від 19.05.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

04.06.2021 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому Головне управління просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №120/3897/18-а задоволено вимоги позивача та з 01.01.2018 року ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснено перерахунок пенсії виходячи з 90% відповідних сум грошового забезпечення. В подальшому, на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №120/135/21-а Головним управлінням з 01.04.2019 року здійснено перерахунок пенсії позивачу з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення згідно оновленої довідки від 06.11.2020 року, виданої Вінницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Водночас представник відповідача вказує, що, оскільки, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року у справі №120/135/21-а не визначено відсотковий розмір пенсії, перерахунок проведено відповідно до діючої редакції Закону № 2262, а саме виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення. Відтак, починаючи з травня 2021 року пенсія виплачується в розмірі 17690,00 грн.

З приводу обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром до виплати, представник відповідача вказує, що визначення максимального розміру пенсії регулюється статтею 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (далі - Закон № 3668), в якій зазначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Окрім того, у відзиві зазначається, що відповідно до Рішення Конституційного Суду №3-рп/2013 від 03.06.2013 року дія статті 2 Закону №3668 не поширюється лише на Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VІ. Тобто положення статті 2 Закону №3668 є чинними та поширюються на всі інші Закони, в тому числі і на Закон № 2262.

З огляду на вказане, відповідач вважає, що Головне управління правомірно застосовує обмеження максимальним розміром пенсії позивача на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та правомірно проведено перерахунок виходячи з 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №120/3897/18-а призначена йому у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року у справі №120/135/21-а ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Вінницького обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії станом на 05.03.2019 року від 06.11.2020 року № ХЛ-62951, з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.04.2019 року.

При проведенні перерахунку відповідачем зменшено основний розмір пенсії позивача з 90% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення та обмежено пенсію позивача максимальним розміром до виплати.

У подальшому ОСОБА_1 звернувся із заявою, зареєстрованою в ГУ ПФУ у Вінницькій області за вх. № 3098/К-0200-21 від 25.03.2021 року, у якій просив провести перерахунок його пенсійного забезпечення з 01.04.2019 року згідно з новою довідкою від 06.11.2020 року № ХЛ-62951 про розмір грошового забезпечення в розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення.

26.03.2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, зареєстрованою за вх. №3201/К-0200-21 та просив здійснити перерахунок його пенсійного забезпечення з 01.04.2019 року згідно з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі №120/135/21-а, та новою довідкою від 06.11.2020 року № ХЛ-62951, про розмір грошового забезпечення (з урахуванням 90% від відповідних сум грошового забезпечення) та у подальшому при нарахуванні пенсійного забезпечення усунути обмеження розміру пенсії на підставі рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Листом від 19.04.2021 року відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивачеві виходячи з основного розміру пенсії 90 % від відповідних сум грошового забезпечення, мотивуючи тим, що абзац 3 статті 1-1 Закону №2262 містить безумовне застереження, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону №2262 та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а відтак, при здійсненні нового розрахунку пенсії за судовим рішенням Головне управління змушене застосувати норму закону, яка діє на момент проведення перерахунку.

На переконання ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішення суду, в якому не визначено кінцеву дату задоволення позовних вимог про нарахування регулярних виплат та яким вирішено спір у правовідносинах, правове регулювання яких суттєво змінилося, втрачає свою актуальність у випадку внесення певних змін у законодавство щодо пенсійного забезпечення. Відтак, оскільки, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі за №120/135/21-а не визначено відсотковий розмір пенсії, перерахунок був проведений відповідно до редакції Закону №2262, чинної на дату проведення перерахунку, а саме виходячи з 70% відповідних сум грошовою забезпечення.

З приводу обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром до виплати, відповідач у листі від 20.04.2021 року зазначив, що відповідно до положень ст. 2 Закону України від 08.07.2011 року № 3668-VІ Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з Законом України Про Державний бюджет України на 2019 рік розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.12.2019 року становить 1638,00 грн. У свою чергу, відповідно до приписів Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 01.07.2020 року становив 1712,00 грн., а з 01.12.2020 року - 1769,00 грн. Тому, застосування обмеження при розрахунку пенсії є правомірним і відповідає діючому законодавству України.

Позивач вважає такі дії ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Визначаючись з приводу позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови провести перерахунок пенсійного забезпечення позивача згідно з новою довідкою від 06.11.2020 року №ХЛ-62951 про розмір грошового забезпечення в розмірі 90% від суми грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Так, пунктом першим Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008 року (далі - Порядок № 45) пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" № 103 від 21.02.2018 року (далі - Постанова № 103) постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до 01.03.2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Як видно із матеріалів справи, пенсія позивачеві відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.12.2018 року у справі №120/3897/18-а встановлена у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим, відповідачем при проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки застосовано положення Постанови № 103 та зменшено її основний розмір до 70% від грошового забезпечення.

Відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності 01.10.2011 року (далі - Закон № 3668-VІ), внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Таким чином, з 01.10.2011 року положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

У подальшому, відповідно до Закону України №1166-VІІ від 27.03.2014 року "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01.04.2014 (далі - Закон №1166-VІІ), було внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, де число "80" замінили на число "70" (максимальний розмір пенсії), що, на думку відповідача, передбачає необхідність проведення перерахунку пенсії позивача в розмірі 70% від грошового забезпечення.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд доходить висновку, що положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70 відсотків від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014 року, тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Всупереч наведеного, при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року, відповідач застосував норми, які регулюють питання саме призначення пенсії, що є безпідставним.

При ухваленні рішення у даній справі, яка є типовою, судом, відповідно до частини третьої статті 291 КАС України враховані правові висновки Верховного Суду, викладені в рішенні від 04.02.2019 року, за результатами розгляду зразкової справи № 240/5401/18 (Пз/9901/58/19), яке набрало чинності відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 року.

Так, Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18 встановлено, що внесені Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, які змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнали.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, у урахуванням викладеного суд доходить висновку, що під час перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ №103 у відповідача були відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із урахування положень частини другої статті 13 цього ж Закону, оскільки при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

За таких обставин відповідач безпідставно зменшив відсоткове значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку з 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення до 70 відсотків, а тому заявлені позивачем позовні вимоги в цій частині позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 та виплачувати пенсійне забезпечення починаючи з 01.04.2019 року з урахуванням довідки від 06.11.2020 року №ХЛ-62951, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 90% від суми грошового забезпечення, суд враховує, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 року у справі №120/135/21-а визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо відмови провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої ст. 43, частини четвертої ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії станом на 05.03.2019 року від 06.11.2020 року № ХЛ-62951, з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини третьої ст. 43, частини четвертої ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно із довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії станом на 05.03.2019 року від 06.11.2020 року № ХЛ-62951, з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01.04.2019 року, з урахуванням виплачених сум.

Відтак, оскільки протиправне зменшення відсотку основного розміру пенсії здійснено відповідачем з 01.04.2019 року (під перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки), то позовні вимоги в цій частині на підставі пункту 23 статті 4 КАС України підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови усунути обмеження максимальним розміром пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року № 107-VI внесено зміни до Закону № 2262-XII, а саме доповнено статтю 43 новою частиною сьомою, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VI внесено зміни до Закону № 2262-XII, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 року № 911-VIII, а саме частину сьому статті 43, яку викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Натомість, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7- рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Таким чином, положення частини 7статті 43 Закону України № 2262-ХІІ з дня ухвалення рішення про визнання їх неконституційними, а саме з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.

Крім того, Конституційним Судом України у рішеннях № 8-рп/99 від 06.07.1999 року, № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року та № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні № 5-рп/2002 від 20.03.2002 року Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні №10-рп/2008 від 22.05.2008 року Конституційний Суд України визначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

В свою чергу, згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності із 01.01.2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Суд зауважує, що буквальне розуміння змін внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни Законом України № 1774-VIII, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Таким чином, починаючи з 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не містила норм про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 року № 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії - "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.01.2019 року у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 року у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 року у справі №522/22798/17 та від 16.04.2020 року №620/1285/19.

Отже, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що обмеження розміру пенсії позивача починаючи з 01.04.2019 року до десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені ч. 7 ст. 43 Закону від 09.04.1992 року № 2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Виходячи із викладеного, заявлена позивачем позовна вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з 01.04.2019 року розміру його пенсії максимальним розміром підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати та виплачувати пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 року, то така вимога є похідною від основної, а відтак підлягає задоволенню відповідно до пункту 23 статті 4 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії згідно з новою довідкою Вінницького обласного військового комісаріату від 06.11.2020 року №ХЛ-62951 про розмір грошового забезпечення, виходячи з розміру 90% від суми грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 року з урахуванням довідки від 06.11.2020 року №ХЛ-62951, виданої Вінницьким обласним військовим комісаріатом, виходячи з розміру 90% від суми грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100; ).
Рішення в повному обсязі сформовано: 05.07.2021 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна