Справа № 200/4946/21
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 р. Справа№200/4946/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Адреса: 04035, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Код ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві (поштова адреса: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а, Код ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві та просить суд:

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління в м. Києва Державної казначейської служби України подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування протиправною;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві сформувати та подати до Головного управління в м. Києва Державної казначейської служби України подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 457 грн. 95 коп. (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 95 коп.).

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» (п.9. ст. 1) та Порядком сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 1998 року № 1740 (п. 15-1) передбачені винятки щодо обов`язкової сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні нерухомого майна для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Враховуючи, те, що придбала квартиру вперше, позивачка вважає, що позбавлена обов`язку сплати 1 % від вартості квартири - збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, а вже сплачений такий збір підлягає поверненню.

З огляду на зазначене, позивач звернулася до Відповідача, з заявою про повернення коштів, які були їм сплачені.

Листом від 08.12.2020 № 2600-0603-8/174045, Пенсійний фонд відмовив у поверненні коштів та надав рекомендації звернутися до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 16 457 грн. 95 коп.

Позивач додає, що про порушення своїх прав відповідачем дізналася з листа останнього 08.12.2020 № 2600-0603-8/174045.

Таким чином, саме 08.12.2020 є дата коли позивачка дізналася про порушення своїх прав внаслідок дій відповідача, а з 08 грудня 2020 починається перебіг шестимісячного строку для подачі позовної заяви і закінчувався 08 червня 2021 року. Також, додатково вказує, що а території України з 12.03.2020 по теперішній час запроваджено карантинні обмеження у зв`язку із розповсюдженням коронавірусної інфекції СОVID-19.

Відносно власне обставин придбання квартири, позивачка зазначає, що відповідач повинен підготувати та подати до відповідного територіального управління Державної казначейської служби України подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна.

Отже, враховуючи, що позивачка був звільнена від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування при придбанні житла, але фактично сплатила цей збір у сумі 16 457 грн. 95 коп. (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 95 коп.), що підтверджується Квитанцією № ПН159942С1 від 02.08.2017 року.

Враховуючи наведене та інші доводи, викладені у позові, у відповіді на відзив, позивачка просить задовольнити позов.

Позиція відповідача.

Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність своїх дій. Посилаючись на вимоги ст. 256, 257 ЦК України, відповідач вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Умови повернення та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені статтею 43 Податкового кодексу України.Так, відповідно до пункту 43.3 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.Додає, що на виконання статей 43, 45, 78 та 112 БК України, статті 43 ПК України, статті 301 МК України, статті 7 Закону України «Про судовий збір» та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 року № 375, розроблено Порядок повернення коштів, Помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказ Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

З урахуванням наведеного, відповідач зазначає про наявність права у Позивача звернутися до контролюючого органу із заявою про повернення помилково сплачених коштів протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Проте, як вважає відповідач, позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду у період з 02.08.2017 року, не наведено поважних обставин, які не залежать від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що заважали звернутись до суду у межах встановленого строку. Тобто, Позивачем у період з 02.08.2017 жодних дій для захисту, порушених, на думку Позивача, прав ним не вчинялося. Як вбачається з матеріалів справи, позов до суду представником Позивача подано 26 квітня 2021 року.

Відповідач звертає увагу на судові рішення в іншій справі № 640/26361/19, в якій суд зазначив, що підставою для повернення Помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, є звернення особи до територіального органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. З урахуванням наведеного та враховуючи, що позивач не звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про повернення помилково сплачених коштів протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми, відповідно суд зазначає про відсутність підстав для повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. Враховуючи наведене та інші доводи, викладені у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Позиція третьої особи.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо суті спору, зазначила, що процедуру повернення коштів сплачених помилково або надміру, регламентує Порядок, затверджений наказом Міністерства Фінансів України від 03.09.2013 №787 «Про затвердження порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів». Третьою особою вказано, що управління казначейства за своєю суттю є банківська установа, яка забезпечує виконання судових рішень в частині стягнення коштів або повернення помилково чи надміру сплачених коштів до бюджету на підставі звернення платника за Поданням контролюючого органу.

Процесуальні дії вчинені судом.

Ухвалою суду від 05 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Встановлені судом обставини.

02 серпня 2017 року, ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири було придбано нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_3 .

Під час оформлення купівлі, Позивачем було сплачено збори та податки, у тому числі збір на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 457 грн. 95 коп. (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 95 коп.), що підтверджується Квитанцією № ПН159942С1 від 02.08.2017 року.

У відповідь на звернення позивача від 02.12.2020 відповідач 1 листом від 08.12.2020 № 2600-0603-8/174045, відмовив у поверненні помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та надав рекомендації звернутися до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 16 457 грн. 95 коп.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень п.9 ст.1 Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування від 26.06.1997 №400/97-ВР (надалі по тексту - Закон №400/97-ВР), платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Як передбачено ч.3 ст.3 Закону №400/97-ВР, платники збору, визначені пунктами 5-7, 9 і 10 ст.1 цього Закону, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачують на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Ці кошти в установленому порядку зараховуються до загального фонду державного бюджету і використовуються згідно із законом про Державний бюджет України.

За змістом п.15-1 «Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року №1740 (надалі по тексту - Порядок №1740), збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Тобто, вказаними нормами визначено, що із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки:

1) громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла;

2) громадяни, які придбавають житло вперше.

Пунктом 15-3 Порядку №1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

У той же час, на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладено обов`язок доказування, а саме відповідач зобов`язаний довести факт, що позивач зобов`язаний сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки придбав житло не вперше.

Проте відповідачем, у відповіді на звернення позивачазаявлені вимоги не задовольнив, не зазначив жодних правових підстав, які б унеможливлювали повернення коштів - збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна та для повернення такого збору відповідач порекомендував звернутися до суду.

Отже, суд вважає, що позивач помилково сплатив до бюджету збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 16457,00 гривень.

Суд не приймає довід відповідача та звертає увагу, що згідно ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З огляду на наведені аргументи, суд вимушений звернути увагу відповідача, що відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач звертає увагу суду, що умови повернення та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені визначені статтею 43 ПК України, пунктом 43.3 вказано обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст.1 ПК України, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Порядок справляння збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та порядок його адміністрування ПК України не регулює.

Суд критично оцінює аргументи відповідача про те, що заява подана позивачем поза межами 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування, оскільки до вказаних спірних правовідносин застосовується спеціальне законодавство, яким є Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядок №787. Вказані Закон та Порядок не встановлюють строку звернення із заявою про формування подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна. Більше того, у зазначених нормативно-правових актах відсутня така підстава для відмови у формуванні подання, як подання заяви поза межами 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Щодо доводу відповідача, що позивач звернувся до суду з порушення встановленого КАС України строку, то суд зазначає, що до звернення позивача до відповідача, спір був відсутній, спір виник з дати отримання відмови відповідача позивачу листом від 08.12.2020.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України та підпункту 2 п.4 «Положення про Державну казначейську службу України», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 за №215, казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень до бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено «Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного чи місцевих бюджетів», затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (надалі - Порядок №787).

Пунктом 5 Порядку №787 визначено, зокрема, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі подається платником до органу Казначейства, разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи готівкою.

Аналіз вказаного свідчить, що підставою, яка обумовлює повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів є подання наступних документів:

- заяви платника;

- подання органу, що контролює справляння відповідних надходжень до бюджету;

- платіжних доручень, що підтверджують зарахування коштів до відповідного бюджету.

Згідно з додатком до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 року за №106 Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, контроль за справлянням (стягненням) до бюджету надходжень, що обліковуються за кодом доходів бюджету 24140500 Збір з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна, покладений на Пенсійний фонд України.

Системно проаналізувавши вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що громадяни, які придбавають нерухоме майно вперше не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (житлового будинку), зазначеної в договорі купівлі-продажу майна.

За відсутності відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомості вперше саме держава в особі Пенсійного фонду України, як уповноваженого суб`єкта владних повноважень зобов`язана доводити той факт, що у кожному конкретному випадку особа, що зобов`язана сплачувати збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, придбала житло не вперше. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. В протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на державу.

Судом встановлено, що згідно з наявною в матеріалах справи інформацією від 26.11.2020 за № 234364686 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта єдиним зареєстрованим за позивачем на праві власності об`єктом нерухомого майна є квартира за адресою АДРЕСА_3 , за придбання якої ним сплачено спірний збір.

Доказів, які б спростовували зазначене та підтверджували придбання позивачем нерухомого майна вдруге чи втретє, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Таким чином, на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань. Водночас, заявлені вимоги про відшкодування понесених ним витрат на оплату судового збору в розмірі 18,53 грн. (комісія Банку), задоволенню не підлягають, оскільки зазначені витрати позивача, не належать до судових витрат, передбачених ст. 132 КАС України.

Керуючись ст.ст. 72 , 77 , 139 , 241-246 , 250 , 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про:

визнання відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління в м. Києва Державної казначейської служби України подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування протиправною;

зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві сформувати та подати до Головного управління в м. Києва Державної казначейської служби України подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 457 грн. 95 коп. (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 95 коп.) - задовольнити.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління в м. Києва Державної казначейської служби України подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві сформувати та подати до Головного управління в м. Києва Державної казначейської служби України подання про повернення сплаченого збору на обов`язкове пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 16 457 грн. 95 коп. (шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 95 коп.).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києва за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн.

Рішення прийнято в порядку спрощеного позовного провадження. Повне судове рішення складено та підписано 05 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Шинкарьова