Справа № 320/8120/20
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/8120/20 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Київська митниця Держмитслужби звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 грудня 2015 року між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd. (Китайська Народна Республіка) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» був укладений договір купівлі-продажу №VT0112-15, відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, узгоджується сторонами окремо.

Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.

Оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом сплати виставленого продавцем інвойсу на товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

23 листопада 2018 року продавець та позивач уклали додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року, якою, зокрема, продовжили строк дії договору до 31 грудня 2021 року та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаросупровідні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат про походження товару.

21 січня 2020 року продавець та позивач уклали додаток №VT203 до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року, відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах додатку наступний товар виробництва Китайської Народної Республіки, а саме: тканина відбілена страйк сатин (100% бавовна, сток), завширшки 220 см, товарна позиція 520829 відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТЗЕД), в кількості 1 545 кг, 5 127 погонних метрів, за ціною 3,50 долари США за 1 (один) кг (далі - товар 1); тканина пофарбована страйк сатин (100% бавовна, сток), завширшки 220 см, товарна позиція 520839 відповідно до УКТЗЕД, в кількості 1 222 кг, 4 055 погонних метрів, за ціною 3,50 долари США за 1 (один) кг (далі - товар 2); тканина вибивна (100% поліестер, сток), завширшки 220 см, товарна позиція 540754 відповідно до УКТЗЕД, в кількості 17 907 кг, 79 609 погонних метрів, за ціною 2,78 долари США за 1 (один) кг (далі - товар 3); тканина вибивна полікотон (50% поліестер та 50% бавовна, сток), завширшки 220 см, товарна позиція 551341 відповідно до УКТЗЕД, в кількості 4 476 кг, 18 543 погонні метри, за ціною 3,50 долари США за 1 (один) кг (далі - товар 4).

Загальна вартість товару згідно з пунктами 1-3 додатку №VT203 від 21 січня 2020 року та інвойсом №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року склала 75 131,96 долар США, а його поставка відбувалася на умовах CFR м. Одеса, Україна (Incoterms 2010). Вантажовідправником товару є Nantong Golden Land Import and Export Co., Ltd.

На виконання умов додатку №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року продавець поставив товар на загальну суму 75 131,96 долар США згідно з комерційним інвойсом №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року.

04 березня 2020 року позивач подав відповідачу митну декларацію ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 з метою митного оформлення товару, в якій задекларував товар наступним чином: тканина бавовняна 100%, з поверхневою щільністю 135±5 г/м2, відбілена (white), сатинового (атласного) переплетення, без покриття, без просочення, сток, завширшки 220±2 см, не призначена для дитячого асортименту, 5 127 погонних метрів, 11 279,4 м2, країна виробництва: CN, виробник: Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd.; тканина бавовняна 100%, з поверхневою щільністю 136±5 г/м2, пофарбована, сатинового (атласного) переплетення, різного кольору, без покриття, без просочення, сток, завширшки 220±2 см, не призначена для дитячого асортименту, 4 055 погонних метрів, 8 921 м2, країна виробництва: CN, виробник: Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd.; тканина вибивна, з синтетичних комплексних текстурованих поліефірних ниток (100%), полотняного переплетення, без покриття та без просочення, завширшки 220±1 см, щільність 75-135±5 г/м2, не призначена для дитячого асортименту, 79 609 погонних метрів, 175 139,8 м2, сток, країна виробництва: CN, виробник: Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd.; тканина полікотон (p/c) змішана, з вмістом штапельних волокон поліефіру 50% та бавовни 50%, полотняного переплетення, вибивна, різних кольорів, поверхнева щільність 111±5 г/м2, завширшки 220±2 см, сток, без покриття, без просочення, 18 543 погонні метри, 40 794,6 м2, країна виробництва: CN, виробник: Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd.

Відповідно до змісту митної декларації ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року позивач, враховуючи ціну поставленого товару згідно з комерційним інвойсом №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року, заявив: митну вартість товару 1 в розмірі 5 407,50 доларів США, що становить 134 761,01 грн., нарахування платежів: мито 5% 6 738,15 грн., ПДВ 20% 28 300,23 грн.; митну вартість товару 2 в розмірі 4 277,00 доларів США, що становить 106 589,26 грн., нарахування платежів: мито 2% 2 131,79 грн., ПДВ 20% 21 744,21 грн.; митну вартість товару 3 в розмірі 49 781,46 долар США, що становить 1 240 628,66 грн., нарахування платежів: мито 5% 62 031,43 грн., ПДВ 20% 260 532,02 грн.; митну вартість товару 4 в розмірі 15 666,00 доларів США, що становить 390 420,21 грн., нарахування платежів: мито 0% 0,00 грн., ПДВ 20% 78 084,04 грн.

Митна вартість товару заявлена позивачем за основним методом - за ціною договору щодо товару, який імпортується (вартість операції).

Крім митної декларації №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року позивач надав відповідачу, зокрема такі документи на підтвердження заявленої митної вартості товару: 1) договір купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року, укладений між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd. (Китайська Народна Республіка) (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (покупець); 2) додаток №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року; 3) комерційний інвойс №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року; 4) пакувальний лист (Packing list) від 22 січня 2020 року; 5) коносамент (Bill of lading) №SHWS220011341 від 23 січня 2020 року; 6) міжнародну товарно-транспортну накладну №434 від 06 березня 2020 року; 7) прайс-лист (Price list); 8) звіт про зважування від 04 березня 2020 року.

Митний орган 10 березня 2020 року надіслав позивачу запит (повідомлення), в якому, зокрема зазначено, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі поданих разом із митною декларацією документів ним встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та невідповідності, що не дає можливості впевнитись у достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів. За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року встановлено: 1) пункт 5.1 договору купівлі-продажу передбачає приймання товару по якості та відповідності маркуванню та пакуванню. В інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження зазначеного відсутні. Наданий прайс-лист на сток 2019-2020 роки містить пропозицію за бажанням покупця виготовити товар іншої щільності, що не вплине на ціну товару, тобто ще не виготовлений товар наперед вважається стоковим (з якої причини). Крім того, в інвойсі, наданому до митного оформлення, рік виробництва/випуску товару взагалі не зазначено; 2) пунктом 5.2 договору купівлі-продаж №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року передбачено, що разом із товаром продавець зобов`язаний надати позивачу наступні документи: товаросупровідні документи; комерційний рахунок (інвойс); пакувальний лист; копію експортної митної декларації продавця; сертифікат про походження товару. Копія експортної митної декларації продавця та сертифікат походження товару до митного оформлення не надавалась; 3) в інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року зазначено коносамент, який був виставлений тільки 23 січня 2020 року, тобто на наступний день після дати складання інвойса; 4) в пункті 2 додатку №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року вказано, що оплата в розмірі 75 131,96 долар США здійснюється на підставі інвойса №NGLIE-220120, однак даний додаток був раніше підписаний (21 січня 2020 року), ніж виданий інвойс №NGLIE-220120 (22 січня 2020 року), що являється розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів; 5) пунктом 4.1 договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару, а пункт 4.3 договору передбачає можливість здійснення попередньої оплати (авансу), проте в інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року умови, порядок та термін оплати за товар не визначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні.

10 березня 2020 року позивач на вказаний запит, посилаючись на відсутність у нього витребовуваних відповідачем документів, у тому числі у зв`язку з невзяттям позивачем на бухгалтерський облік спірного товару через його перебування в зоні митного контролю відповідача, надав відповідачу лист №1003-4 від 10 березня 2020 року.

Відповідач рішенням про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000051/2 від 10 березня 2020 року скоригував заявлену позивачем митну вартість товарів у митній декларації ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року, збільшивши її для товару 1 до 11 279,40 доларів США, для товару 2 - до 5 513,18 доларів США, для товару 3 - до 62 857,67 доларів США, для товару 4 - до 16 835,93 доларів США.

Підставами для прийняття рішення про коригування відповідач зазначив, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, та невідповідності, що не дає можливості впевнитись у достовірності заявленої митної вартості, та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема: 1) пункт 5.1 договору купівлі-продажу передбачає приймання товару по якості та відповідності маркуванню та пакуванню. В інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року зазначено, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Інші документи в підтвердження зазначеного відсутні. Наданий прайс-лист на сток 2019-2020 роки містить пропозицію за бажанням покупця виготовити товар іншої щільності, що не вплине на ціну товару, тобто ще не виготовлений товар наперед вважається стоковим (з якої причини). Крім того, в інвойсі, наданому до митного оформлення, рік виробництва/випуску товару взагалі не зазначено; 2) пунктом 5.2 договору купівлі-продаж №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року передбачено, що разом із товаром продавець зобов`язаний надати позивачу наступні документи: товаросупровідні документи; комерційний рахунок (інвойс); пакувальний лист; копію експортної митної декларації продавця; сертифікат про походження товару. Копія експортної митної декларації продавця та сертифікат походження товару до митного оформлення не надавалась; 3) в інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року зазначено коносамент, який був виставлений тільки 23 січня 2020 року, тобто на наступний день після дати складання інвойса; 4) в пункті 2 додатку №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року вказано, що оплата в розмірі 75 131,96 долар США здійснюється на підставі інвойса №NGLIE-220120, однак даний додаток був раніше підписаний (21 січня 2020 року), ніж виданий інвойс №NGLIE-220120 (22 січня 2020 року), що являється розбіжністю, яка вказує на сумнівність вчинення даних документів; 5) пунктом 4.1 договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару, а пункт 4.3 договору передбачає можливість здійснення попередньої оплати (авансу), проте в інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року умови, порядок та термін оплати за товар не визначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні.

Рішення про коригування містить висновок відповідача, що з поданих позивачем документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару за ціною товару. У зв`язку з цим відповідач застосовує резервний метод.

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування відповідач виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100300/2020/00061 від 10 березня 2020 року.

29 квітня 2020 року позивач у силу приписів частини восьмої статті 55 МК України, відповідно до яких протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, своїм листом №2904/20-02 від 29 квітня 2020 року, який був отриманий відповідачем 05 травня 2020 року та зареєстрований за вх. №15964/11, надіслав митному органу такі додаткові документи: додаткову угоду №2 від 23 листопада 2018 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року, прибуткову накладну №ВТ-0000022 від 10 березня 2020 року, податкову накладну №22 від 11 березня 2020 року, картку рахунку бухгалтерського обліку позивача 632 за березень 2020 року в розрізі кредиторської заборгованості позивача перед продавцем.

19 травня 2020 року відповідач у відповідь на лист позивача надав свій лист №7.8-3/15/11/9548 від 12 травня 2020 року, яким відмовив позивачу в скасуванні оскаржуваного ним рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000051/2 від 10 березня 2020 року.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ж до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина перша). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга). У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (пункти 1-8 частини третьої). У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію) (частина четверта).

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина перша). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга). За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя). Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: - упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; - у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; - проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; - звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; - застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята). Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста).

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина перша). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта). У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п`ята). При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста).

Частиною шостою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (пункти 1-4).

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Таким чином, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Так, в ході дослідження оскаржуваного рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000051/2 від 10 березня 2020 року встановлено, що оскаржуване рішення не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час його митного декларування та митного оформлення за митною декларацією ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року.

Як наслідок, доводи відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, про те, що в наданих до митного оформлення документах позивача, які підтверджують митну вартість товарів, є розбіжності, а також що в них відсутні всі відомості, що б підтверджували числові значення складових митної вартості, не приймаються судом до уваги.

Під час судового розгляду встановлено, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, які були подані позивачем до митного оформлення, а саме: митна декларація ІМ40ДЕ №UA100300/2020/404429 від 10 березня 2020 року, договір купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року, укладений між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd. та позивачем, додаток №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року, комерційний інвойс №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року, не містять у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей. Тобто, вказаних документів було достатньо для визначення ціни, що підлягає сплаті за товар, який ввозився позивачем.

Водночас, в оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено розбіжності, які, на його думку, ставлять під сумнів достовірність заявленої декларантом митної вартості та не дають можливості визнати заявлену митну вартість товарів за першим методом, а саме: відсутність документів на підтвердження того, що товар є стоковим, відсутність у прайс-листі даних щодо терміну його дії, ненадання позивачем копії митної декларації країни відправлення, сертифіката про походження товарів та банківських платіжних документів, незазначення в інвойсі терміну оплати за товар та зазначення в ньому номера коносамента, який був виданий пізніше, зазначення в додатку №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року номера інвойса, який був виданий пізніше.

Проте, на думку колегії суддів, такі висновки відповідача не свідчать про наявність розбіжностей, які ставлять під сумнів правильність визначення позивачем митної вартості.

Щодо відсутності документів на підтвердження того, що товари є стоковими, суд першої інстанції вірно зазначив, що митний орган визначає митну вартість товарів виходячи з ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі наданих декларантом на підтвердження митної вартості документів. У компетенцію митного органу не входить перевірка правильності визначення постачальником / продавцем по зовнішньоекономічному договору ціни товару чи віднесення постачальником такого товару до певних категорій, зокрема до «стокового» товару. У даному випадку митний орган повинен здійснювати контроль за правильністю віднесення декларантом товару до певної товарної позиції на підставі УКТЗЕД, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №428 від 21 травня 2012 року «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

При цьому, в розділі XI (групи 50-63) «Текстильні матеріали та текстильні вироби» УКТЗЕД відсутня така кваліфікуюча ознака товару як «сток», «стоковий товар», що могло б вплинути на ставки мита на такий товар в залежності від правильності його класифікації. Не містять також жодних роз`яснень щодо понять «сток», «стоковий товар» і «Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності», затверджені Наказом Державної фіскальної служби України №401 від 09 червня 2015 року, а також Митний кодекс України. Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність тверджень митного органу щодо ненадання декларантом документів на підтвердження того, що задекларовані товари є стоковими. Надання таких документів декларантом не передбачено статтею 53 Митного кодексу України. При цьому підтвердження приналежності товарів до стокових міститься в додатку №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року та комерційному інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року.

Разом з тим, судом приймаються до уваги пояснення позивача стосовно того, що продавець має можливість резервувати номери інвойсів наперед у своїй внутрішній системі бухгалтерського обліку. При цьому в додатку №VT203 від 21 січня 2020 року до договору купівлі-продажу №VT0112-15 від 01 грудня 2015 року міститься посилання на номер інвойса, а не на його дату.

Суд зауважує, що надання прайс-листа вимагається лише у разі якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Втім, судом першої інстанції було встановлено, що надані позивачем у відповідності до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України не містили у собі будь-яких розбіжностей чи недостовірних відомостей.

Так, положення статті 53 Митного кодексу України не передбачають обов`язку декларанта надавати митному органу сертифікат про походження товарів для підтвердження їх митної вартості.

Крім того, відповідно до частин першої, другої та шостої статті 43 Митного кодексу України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що продавець зробив відповідну заяву про країну походження спірного товару на інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року, що повністю узгоджується з приписами чинного законодавства України та підтверджує країну походження товару, а саме: Китайську Народну Республіку.

Колегія суддів також не приймає до уваги твердження відповідача про те, що підставою для проведеного коригування стало те, що позивач у відповідь на запит відповідача не надав витребувану ним копію митної декларації країни відправлення й висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, адже ці документи носять виключно інформаційний характер, а обов`язок щодо їх надання в декларанта на обґрунтований запит митниці в силу частини третьої статті 53 МК України виникає лише за умови наявності таких документів у декларанта.

До того ж, в листі позивача №2904/20-02 від 29 квітня 2020 року останній повідомив відповідачу про відсутність у нього копії митної декларації країни відправлення й висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

При цьому, позивачем зазначалось, що в комерційному інвойсі №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року зазначений лише номер коносамента, а не його дата, адже продавець резервує наперед у системі бронювання перевезень своє перевезення, а тому наперед знає, який номер буде присвоєний коносаменту та контейнеру.

Суд також не погоджується із твердженням відповідача про неможливість встановити умови оплати інвойса №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року, адже в ньому міститься посилання на додаток №VT203 від 21 січня 2020 року, в пункті 2 якого продавець та позивач узгодили, що оплата за товар у розмірі 75 131,96 долар США буде здійснюватися у відповідності до пункту 4.1 договору купівлі-продажу №VT0112-15, тобто протягом 60 календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України.

Водночас, позивач у листі №2904/20-02 від 29 квітня 2020 року повідомив відповідачу, що інвойс №NGLIE-220120 від 22 січня 2020 року був неоплаченим, на підтвердження чого позивачем була надана відповідачу картка рахунку бухгалтерського обліку позивача 632 за березень 2020 року в розрізі кредиторської заборгованості позивача перед продавцем, що і пояснює чому позивач не надав банківські платіжні документи про оплату товару станом на день митного оформлення спірного товару та на день підписання листа.

З огляду на викладене, суд першої інстанції доходить вірного висновку про недоведеність відповідачем наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів та відомостей, поданих декларантом контролюючому органу разом із митною декларацією, в оформленні якої відповідачем було відмовлено.

Крім того, відповідач надав (надіслав) свій лист №7.8-3/15/11/9548 від 12 травня 2020 року лише 19 травня 2020 року.

При цьому відповідно до частин дев`ятої та десятої статті 55 МК України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 158 та 194 Типової інструкції з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №55 від 17 січня 2018 року, документи реєструються лише один раз: вхідні - у день надходження, створювані - у день підписання або затвердження.

Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються централізовано в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

Так, 05 травня 2020 року відповідач отримав лист позивача №2904/20-02 від 29 квітня 2020 року та зареєстрував його за вх. №15964/11. Таким чином, відповідач був зобов`язаний надати (надіслати) позивачу свій лист №7.8-3/15/11/9548 від 12 травня 2020 року в силу приписів частини дев`ятої статті 55 МК України до 13 травня 2020 року включно.

Проте відповідач надав (надіслав) позивачу свій лист №7.8-3/15/11/9548 від 12 травня 2020 року за результатами розгляду наданих позивачем додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, визначеної позивачем, лише 19 травня 2020 року.

Відтак, митна вартість товару в розмірі 75 131,96 долар США, визначена позивачем, в силу частини десятої статті 55 МК України вважається визначеною ним правильно, що, в свою чергу, є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100300/2020/000051/2 від 10 березня 2020 року.

З оскаржуваного рішення також убачається, що підставою для застосування резервного методу слугували встановлені контролюючим органом розбіжності в документах, які судом першої інстанції вірно спростовано та визнано необґрунтованими.

Щодо правомірності застосування відповідачем шостого (резервного) методу визначення митної вартості товарів при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598).

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїх постановах від 19.06.2018 року у справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31.01.2018 року у справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02.03.2018 року у справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише номери та дати митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості товарів, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що товари за митною декларацією ІМ40ДЕ №UА500060/2019/039471 від 28 листопада 2019 року, митною декларацією ІМ40АА №UA500050/2020/200751 від 17 січня 2020 року та митною декларацією ІМ40АА №UА500050/2020/201153 від 28 січня 2020 року постачалися на умовах CPT м. Одеса, Україна, які передбачають те, що в ціну товарів включено їх доставку до місця призначення на митній території України, у той час, коли спірні товари позивача постачався на умовах CFR м. Одеса, Україна, які передбачають те, що поставка вважається виконаною за умови доставки товарів до порту призначення, тобто не включають в себе витрати на їх доставку до місця призначення на митній території України за рахунок продавця товарів.

Отже, відповідач здійснив коригування митної вартості спірних товарів без урахування відмінностей у складових вартості товарів (витрат на доставку товарів до місця призначення вже на митній території України).

Таким чином, висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості імпортованого товару є необґрунтованими, а подальше коригування його вартості на підставі митної декларації ІМ40ДЕ №UА500060/2019/039471 від 28 листопада 2019 року, митної декларації ІМ40АА №UA500050/2020/200751 від 17 січня 2020 року та митної декларації ІМ40АА №UА500050/2020/201153 від 28 січня 2020 року є протиправним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.