Справа № 500/3602/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ухвала про відмову у забезпеченні позову

Справа № 500/3602/21

05 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Великоберезовицької селищної ради, у якому просить:

визнати протиправною відмову Великоберезовицької селищної ради у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,083 га, на території Великоберезовицької селищної ради, оформлену рішенням Великоберезовицької селищної ради від 23.02.2021 №112,

зобов`язати Великоберезовицьку селищної ради надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,083 га, на території Великоберезовицької селищної ради.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

02.07.2021 до суду надійшла заява позивача, в якій заявник просить забезпечити позов шляхом заборони Великоберезовицькій селищній раді вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки площею 0,083 га для ведення садівництва на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (кадастровий номер земельної ділянки :02:002:3567) до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 500/3602/21.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 у справі № 500/4137/20 позов ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Великоберезовицької селищної ради щодо неприйняття рішення, передбаченого частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, за клопотанням ОСОБА_1 від 27.05.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,083 га, розташованої на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області для ведення садівництва; зобов`язано Великоберезовицьку селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 27.05.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,083 га, розташованої на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області для ведення садівництва та прийняти рішення у відповідності з вимогами статті 118 Земельного кодексу України.

23.02.2021 Великоберезовицькою селищною радою прийнято рішення № 112, котрим відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відмова є невмотивованою, підстави відмови у наданні такого дозволу відсутні. Така поведінка відповідача вказує на те, що в останнього відсутні наміри надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу.

Заявник вказує, що станом на сьогоднішній день відповідач не позбавлений можливості прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки іншій особі, а також вчинити інші дії стосовно даної земельної ділянки, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі або ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на такі обставини, з посиланням на норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та норми КАС України, з метою уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача та для реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову, заявник просить застосувати заходи забезпечення позову у вказаний ним спосіб.

Частиною першою статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову (частина друга статті 154 КАС України).

Суд ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову дійшов висновку, що її розгляд не потребує отримання додаткових пояснень від заявника, відсутні обставини, які зумовлюють необхідність проведення судового засідання та об`єктивно перешкоджають розглянути цю заяву без повідомлення учасників справи.

Отож, у зв`язку із відсутністю необхідності заслуховування пояснень заявника або отримання від нього додаткових доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову, із врахуванням матеріалів, доданих до позовної заяви, вказана заява розглянута судом без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про те, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Отже, забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 КАС України).

Дослідивши подану ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення та вжиття заходів забезпечення позову з огляду на таке.

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність рішення Великоберезовицької селищної ради від 23.02.2021 №112, яким позивачу відмовлено у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність для ведення садівництва, орієнтовною площею 0,083 га, на території Великоберезовицької селищної ради.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 має побоювання, що відповідач може прийняти рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки іншій особі, а також вчинити інші дії стосовно даної земельної ділянки, що в свою чергу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по даній справі або ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Разом з тим, заявник не подає до суду жодних доказів наявності обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову. Фактично така заява обґрунтована лише припущеннями заявника про можливість прийняття рішення суб`єктом владних повноважень щодо спірної земельної ділянки.

У заяві про забезпечення позову не наведено істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача буде неможливим. Заявник обмежився лише загальними фразами про те, що для відновлення прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Заявником, на якого відповідно до статті 77 КАС України покладено обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не наведено будь-яких прийнятних та переконливих обґрунтувань того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам та інтересам, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Заявник не довів намірів відповідача розпорядитися земельною ділянкою, на яку він претендує, обґрунтування заяви про забезпечення позову не містить жодних конкретних юридично визначальних для спірних правовідносин обставин, а відтак, не може розцінюватись судом як доказ на підтвердження фактичного вчинення відповідачем юридично значимих дій, що можуть призвести до негативних наслідків для позивача.

Крім того, земельне законодавство визначає, що надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки особі саме по собі не свідчить про передачу права власності на неї, а є лише одним з етапів підготовки для розроблення земельної документації, тому на спірну земельну ділянку можуть претендувати і інші особи поки її не передано у власність. Зазначене свідчить про непропорційність та неспівмірність заявлених заходів забезпечення позову.

У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд приходить до висновку, що встановлення заборони відповідачу вчиняти будь-які дії стосовно земельної ділянки площею 0,083 га для ведення садівництва на території Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (кадастровий номер земельної ділянки :02:002:3567) до набрання законної сили судовим рішенням у справі, за відсутності об`єктивних та достатніх підстав вважати, що такі дії, зокрема, прийняття рішень щодо розпорядження такою земельною ділянкою протягом розгляду даної справи, зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, йде у розріз з метою інституту забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №826/9263/17 (ЄДРСР 87389519) зазначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.

Суд вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Заявник таких обставин не наводить, відповідних доказів не надає.

Перевіривши зазначені у поданій заяві доводи заявника (позивача) на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, що уже містяться у наданих матеріалах, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та, як наслідок, про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із вище викладених обставин.

Суд дійшов висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, позаяк відсутні докази реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 153, 154, 156, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Великоберезовицької селищної ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено та підписано 05 липня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.