Справа № 520/9621/21
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року № 520/9621/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління державної казначейської служби у Харківській області про визнання протиправними та незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, Головного управління державної казначейської служби у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати дії Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області протиправними та незаконними;

- зобов`язати Головне управління державної казначейської служби у Харківській області, як представника Держави в питанні розпорядження державними коштами, виплатити ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 89000 тис. за моральну шкоду завдану ОСОБА_1 працівниками та керівництвом УПП та ГУНП та ХРУП №1 та відділом дізнання ГУНП з 22.12.20 по сьогодні;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції УПП в Харківській області надати ОСОБА_1 відеозапис за 17.12.20 з 11:30 до 13:20 з часом обшуку ОСОБА_1 в ХРУП №1 доставлення в ХРУП №1 та транспортування в спецтранспорті.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Департаментом патрульної поліції УПП в Харківській області, на думку позивача, не надано ОСОБА_1 відеозапис за 17.12.20 з 11:30 до 13:20 з часом обшуку його в ХРУП №1 доставлення в ХРУП №1 та транспортування в спецтранспорті.

Відповідач, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалось.

Відповідач, Головне управління державної казначейської служби у Харківській області, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачем до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції подано інформаційний запит, в якому зокрема просив надати відеозапис за 17.12.2020.

Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції листом від 12.01.2021 року №2зі/41/14/01-2021 позивача повідомило, що Управління надає йому копії відеозаписів з портативних відеореєстраторів, а саме в період часу сумарно з 10:38:47 по 14:23:02 17.12.2020 з портативного відеореєстратора №ZM0035, на DVD-диску 1 шт., в період часу сумарно з 13:27:18 по 15:13:31 17.12.2020 з портативного відеореєстратора №002048, на DVD-диску 1 шт. Вказано, що обставини проведення можливого огляду речей підчас подій 17.12.2020, зазначено в протоколі про адміністративне затримання.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Щодо позовних вимог в частині визнання дії Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області протиправними та незаконними та зобов`язання Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області надати ОСОБА_1 відеозапис за 17.12.20 з 11:30 до 13:20 з часом обшуку ОСОБА_1 в ХРУП №1 доставлення в ХРУП №1 та транспортування в спецтранспорті, суд зазначає наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно з ч.2 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: 1) інформацією про стан довкілля; 2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; 3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; 4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч.3 ст.13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Згідно з ч.4 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Пунктом 6) частини 1 статті 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Відповідно до ч. 2. ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч. 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції листом від 12.01.2021 року №2зі/41/14/01-2021 позивача на його запит повідомлено, що Управління надає йому копії відеозаписів з портативних відеореєстраторів, а саме в період часу сумарно з 10:38:47 по 14:23:02 17.12.2020 з портативного відеореєстратора №ZM0035, на DVD-диску 1 шт., в період часу сумарно з 13:27:18 по 15:13:31 17.12.2020 з портативного відеореєстратора №002048, на DVD-диску 1 шт. Вказано, що обставини проведення можливого огляду речей підчас подій 17.12.2020, зазначено в протоколі про адміністративне затримання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, у спірних правовідносинах відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів на підтвердження вчинення заходів зазначених в листі від 12.01.2021 року №2зі/41/14/01-2021, а саме надсилання або вручення запитуваних відеозаписів.

За таких обставин, Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції допущено протиправну бездіяльність, як пасивну форму поведінки, щодо неналежного розгляду запиту ОСОБА_1 щодо надання ОСОБА_1 відеозаписів за 17.12.20 з 11:30 до 13:20.

Враховуючи вищевикладене, суд для ефективного захисту порушених прав позивача вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо неналежного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 щодо надання ОСОБА_1 відеозаписів за 17.12.2020 та зобов`язання Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 щодо надання ОСОБА_1 відеозаписів за 17.12.2020, з урахуванням висновків суду.

З огляду на неналежний розгляд відповідачем інформаційного запиту позивача, позовні вимоги в частині визнання дій Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Харківській області протиправними та незаконними і зобов`язання Департаменту патрульної поліції УПП в Харківській області надати ОСОБА_1 відеозапис за 17.12.20 з 11:30 до 13:20 з часом обшуку ОСОБА_1 в ХРУП №1 доставлення в ХРУП №1 та транспортування в спецтранспорті, задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління державної казначейської служби у Харківській області, як представника Держави в питанні розпорядження державними коштами, виплатити ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 89000 тис. за моральну шкоду завдану ОСОБА_1 працівниками та керівництвом УПП та ГУНП та ХРУП №1 та відділом дізнання ГУНП з 22.12.20 по сьогодні, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі №804/7085/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку для виплати на користь позивача моральної шкоди не достатньо лише зазначення про наявність останьої, натомість реальне завдання такої шкоди має бути доведено.

Так, позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову, у відповідній частині вимог, що розглядається судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління державної казначейської служби у Харківській області, як представника Держави в питанні розпорядження державними коштами, виплатити ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 89000 тис. за моральну шкоду завдану ОСОБА_1 працівниками та керівництвом УПП та ГУНП та ХРУП №1 та відділом дізнання ГУНП з 22.12.20 по сьогодні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул.Шевченко, 315-А), Головного управління державної казначейської служби у Харківській області (61166, м.Харків, вул.Бакуліна, 18) про визнання протиправними та незаконними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо неналежного розгляду інформаційного запиту ОСОБА_1 щодо надання ОСОБА_1 відеозаписів за 17.12.2020.

Зобов`язати Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції повторно розглянути інформаційний запит ОСОБА_1 щодо надання ОСОБА_1 відеозаписів за 17.12.2020, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції (61033, м. Харків, вул.Шевченко, 315-А) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.