Справа № 200/5263/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 р. Справа№200/5263/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши за участю секретаря судового засідання Купріян В.Ю. адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, буд. 18)

про визнання протиправними дій та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відповідно до якого просила суд визнати протиправними дії державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коваленко Ю.Л. щодо закінчення виконавчих проваджень ВП№61888972 і ВП№61888772 та скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.05.2020 року та 15.10.2020 року.

05 травня 2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання заяви про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску, надання належним чином засвідчених копій документів, зазначених в якості додатків до адміністративного позову в однаковій кількості примірників відповідно до учасників справи.

18 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено на 29 червня 2021 року.

29 червня 2021 сторони повідомлені належним чином в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили, відповідач надав до суду засобами електронного зв`язку відзив на позовну заяву та копії матеріалів виконавчих проваджень №61888772, №61888972 суду відповідач суду не надав.

29 червня 2021 року ухвалою суду залучено до участі у справі №200/5263/21 Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, розгляд справи відкладено на 05 липня 2021 року, а також витребувано у Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області належним чином засвідчені копії листа Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 13.05.2020р. за №10622/13/25 та розрахункових документів на підтвердження виконання судового рішення по справі №200/12579/18-а від 09.12.2019 року в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів з 01 травня по 31 жовтня 2018 року.

05 липня 2021 року учасники справи в судове засідання не з`явились про причини неявки не повідомили, Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області витребувані докази до суду не надало.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, та враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, суд дійшов висновку про можливість вирішення адміністративного спору за наявними в адміністративній справі матеріалами.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 .

Позивач є пенсіонером за згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 25.01.2006 року, пенсію призначено довічно.

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, згідно довідки від 07.09.2018 року № та перебуває на обліку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, Мирноградський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), , місце реєстрації, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 85323, Донецька обл., місто Мирноград, ВУЛИЦЯ СОБОРНА, будинок 18, дата запису про державну реєстрацію: 29.03.2007, номер запису: 0000375, організаційно-правова форма: орган виконавчої влади.

Відповідно до ст. 46 КАС України, ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач є суб`єктом владних повноважень, на якого покладено виконання рішень судів та інших органів.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 по справі № 200/12579/18-а зобов`язано Покровське об`єднане управління ПФУ в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком в період з 01.05.2018р. по 31.10.2018р., а також зобов`язано Покровське об`єднане управління ПФУ в Донецькій області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 01.05.2018р. у зв`язку з невиплатою пенсії з 01.05.2018р.

Рішення набрало законної сили і позивачем було отримано два виконавчих листа, які разом з заявою були направлені на примусове виконання до Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Постановами головного державного виконавця Кононенко М.О. від 23.04.2020р. були відкриті виконавчі провадження ВП№61888972 та ВП№61888772.

Позивач зазначає, рішення суду в повному обсязі виконано не було.

Постановою державного виконавця Коваленко Ю.Л. від 19.05.2020р. було закінчено виконавче провадження ВП№61888772 щодо примусового виконання рішення в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з 01.05.2018р. у зв`язку з не виплатою пенсії з 01.05.2018р. у зв`язку з повним фактичним виконанням боржником рішення згідно його відповіді від 13.05.2020р. за № 10622/13/25.

Проте, позивач зазначає, що грошова сума компенсації втрати частини доходів з 01.05.2018 їй не виплачена, а у постанові про закінчення виконавчого провадження ВП№61888772 відсутнє посилення на розрахунковий документ боржника про перерахування суми компенсації втрати частини доходів, розмір якої державним виконавцем взагалі не з`ясовувалася.

Також позивач зазначив, що постановою державного виконавця Коваленко Ю.Л. від 15.10.2020 було закінчено виконавче провадження ВП № 61888972 щодо примусового виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за віком в період з 01.05.2018р. по 31.10.2018р. у зв`язку із невжиттям посадовими особами боржника заходів до виплати даної заборгованості, тому через вчинення кримінального правопорушення, яке передбачено ст. 382 КК України, державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки виконавчі провадження ВП№ 61888972 та ВП№61888772 були закінчені без фактичного виконання судового рішення від 09.12.2019р., позивач вважає, що її конституційне порушене право на отримання соціального забезпечення залишається не відновленим, тому що із закінченням виконання судового рішення в примусовому порядку залишається не реалізованим її право на отримання присуджених судовим рішенням грошових сум соціального забезпечення.

Відповідач проти задоволення позову заперечує та, посилаючись на приписи ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що в процесі примусового виконання виконавчого провадження ВП № 64888972 державним виконавцем 03.06.2020 року згідно ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про накладення штрафу на відповідача у зв`язку з невиконанням останнім рішення суду без поважних причину розмірі 5100,00 грн. 15.10.2020 року державним виконавцем повторно винесена постанова про накладення штрафу у зв`язку з невиконанням останнім рішення суду без поважних причину розмірі 10200,00 грн.

Відповідач зазначив, згідно телефонного запиту до боржника, рішення суду виконано частково.

Враховуючи викладене, державним виконавцем 15.10.2020 року направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 Кримінальним Кодексом України, та керуючись приписами п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Також відповідач зазначив, що в процесі примусового виконання виконавчого провадження ВП № .05.2020 року від боржника надійшла заява, в якій було зазначено, що рішення суду виконано в повному обсязі, а саме, що Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області нараховано компенсацію втрати частини доходів з 01 травня 2018 року у зв`язку з невиплатою пенсії в сумі 724,67 грн та виплачено в повному обсязі в червні 2019 року, тому 19.05.2020 року керуючись п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 61888772.

Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

23.04.2020 року постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП № 61888772 на підставі виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 200/12579/18-а про зобов`язання Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 01 травня 2018 року, у зв`язку з не виплатою пенсії з 01 травня 2018 року.

18.05.2020 року до відповідача від Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов лист від 13.05.2020 року № 10622/13/25, в якому боржник зазначив, що компенсацію втрати частини доходів з 01 травня 2018 року у зв`язку з невиплатою пенсії в сумі 724,67 грн нараховано та виплачено в повному обсязі в червні 2019 року, на підтвердження чого надано довідку про нараховану та виплачену пенсію з травня по жовтень 2018 року включно.

З вказаної довідки також встановлено, що позивачу нараховано, але не виплачено пенсійні виплати з 01.05.2018 року по 31.10.2018 року у розмірі 29449,11 грн.

19.05.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 61888772 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що згідно відповіді Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов лист від 13.05.2020 року № 10622/13/25 рішення боржником виконано.

Дослідивши, надані до суду матеріали виконавчого провадження ВП № 61888772, суд встановив, що розрахункові документи, які б підтверджували перерахування позивачу компенсації втрати частини доходів з 01 травня 2018 року у зв`язку з невиплатою пенсії в сумі 724,67 грн в матеріалах виконавчого провадження відсутні та учасниками справи до суду не надані.

23.04.2020 року постановою державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження ВП № 61888972 на підставі виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду від 09.12.2019 року по справі № 200/12579/18-а про зобов`язання Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року.

18.05.2020 року до відповідача від Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області надійшов лист від 13.05.2020 року № 10621/13/25, яким повідомлено, що рішення суду виконано в повному обсязі, зокрема, позивачу нараховано 29449,11 грн заборгованості, виплата нарахованої суми на даний час не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування.

03.06.2020 року постановою державного виконавця ВП № 61888972 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин на підставі приписів ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

15.10.2020 року постановою державного виконавця ВП № 61888972 на боржника накладено штраф у розмірі 10200,00 грн за повторне невиконання рішення суду без поважних причин на підставі приписів ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Відомостей щодо оскарження даних постанов про накладення штрафу на боржника учасниками справи не надано.

15.10.2020 року державним виконавцем направлено до Мирноградського відділення поліції Покровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області повідомлення про вчинення кримінального правопорушення №17.26-22.

15.10.2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 61888972 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», якою встановлено, що рішення боржником не виконане, державним виконавцем направлено повідомлення про кримінальне правопорушення в порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 382 Кримінального Кодексу України.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження ВП № 61888972, суд встановив, що рішення суду в повному обсязі не виконано, заборгованість з пенсії за віком за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2018 року нарахована, але не виплачена.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, обставини визнаються сторонами та підтверджуються відповідними доказами, а тому не викликають у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України № 1404-VIII), визначає виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним з принципів, на якому базується виконавче провадження - це обов`язковість виконання рішень.

Статтею 5 Закону України № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст. 18 Закону України № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення визначено ст.ст. 63, 75 Закону України № 1404-VIII.

Вказаними нормами визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені ст. 39 Закону України № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України № 1404-VIII, у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відтак, виконавче провадження ВП № 61888972 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII, у зв`язку надісланням виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Повне фактичне виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з пенсії за період з травня по жовтень 2018 року включно не відбулось, виконавчий документ після винесення оскаржуваної постанови надіслано до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 40 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, рішення суду залишилось невиконаним, а направлення виконавчого документу до суду унеможливило його виконання в майбутньому.

Згідно ст. 41 Закону України № 1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження без повного фактичного виконання рішення суду порушує гарантовані Конституцією України права позивача на соціальний захист та забезпечення виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 (пункти 40-43) підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

Таким, чином накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

В постанові від 25.11.2020 року по справі № 554/10283/18 Верховний суд зазначив, що розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень. Крім того, Верховний Суд звернув увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилається невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним засадам виконавчого провадження.

Виконавче провадження ВП № 61888772 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України № 1404-VIII у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду, відповідно до наданого боржником листа про виконання рішення суду.

Судом під час розгляду справи встановлено, що боржником відповідачу розрахункові документи, які б підтвердили перерахування коштів позивачу на виконання рішення суду та його повне фактичне виконання, не надавались.

Тобто, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо закінчення виконавчих проваджень ВП № 61888772 та ВП № 61888972, і як наслідок скасування оскаржуваних постанов державного виконавця для забезпечення належного відновлення прав позивача.

Вказане кореспондує вищевикладеним приписам ст. 41 Закону України № 1404-VIII.

Таким чином, адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку про ефективність обраного позивачем способу захисту та відновлення своїх прав.

Ухвалою про відкриття провадження в адміністративній справі від 18.06.2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі.

Ставки сплати судового збору визначені статтею 4 Закону України "Про судовий збір", де вказано, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову: немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка становить 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270 гривень.

Оскільки позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру дві з яких походять від інших двох позивач повинен був при зверненні до суду з адміністративним позовом сплатити судовий збір у розмірі 1816 грн. (908,00 грн*2).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства, якщо сторону, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд вирішив стягнути судовий збір з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України у розмірі 1816,00 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання згідно паспортних даних: АДРЕСА_2 ) до Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, буд. 18, ) про визнання протиправними дій та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Коваленко Ю.Л. щодо закінчення виконавчих проваджень ВП№61888972 і ВП№61888772.

Скасувати постанову державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження ВП№61888772 від 19.05.2020 року.

Скасувати постанову державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження ВП№61888972 від 15.10.2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь Державного бюджету України суму судового збору у розмірі 1816 (Одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення складено та підписано 05 липня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко