Справа № 640/14451/20
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м. Київ №640/14451/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави

до Київської міської ради,

Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації

треті особи: Школа І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва,

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся заступник керівника Київської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави (вул. Каштанова, 9, м. Київ, 02224; ідентифікаційний код юридичної особи відсутній, ідентифікаційний код прокуратури міста Києва: 02910019) з позовом до Київської міської ради (ідентифікаційний код: 22883141 вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044), Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації (вул. Закревського, 15а, м. Київ, 02217, ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Київської міської ради та Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо невжиття заходів спрямованих на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності Школи І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м Києва комунальної власності територіальної громади м. Києва, що зафіксовано в акті №1063 позапланової перевірки проведеної з 24.12.2019 по 27.12.2019 Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві;

- зобов`язати Київську міську раду та Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації вжити в межах компетенції заходи, направлені на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності Школи І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва комунальної власності територіальної громади міста Києва, у тому числі розглянути питання про виділення коштів, необхідних на усунення виявлених порушень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Київською місцевою прокуратурою №3 на виконання доручення Прем`єр-міністра України від 11.12.2019 №44205/1/1-19, Протокольного рішення засідання Кабінету Міністрів України від 06.12.2019 (витяг з протоколу № 23) щодо позапланових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки закладів, установ та організацій з масовим перебуванням людей - дитячих садочків, шкіл, професійно-технічних і вищих навчальних закладів, гуртожитків, установ охорони здоров`я та соціального захисту, державних об`єктів критичної і транспортної інфраструктури, у тому числі торговельно-розважальних закладів, віднесених до СС-2 та СС-3 класів наслідків (відповідальності) будівель або споруд, доручення ДСНС України від 11.12.2019 № 02-17767/261 «Про позапланові перевірки» Деснянським районним управлінням Головного управління ДСНС України у м. Києві, у період з 16.12.2019 по 27.12.2019 було позапланово перевірено 52 загальноосвітні школи Деснянського району м. Києва. За результатами здійснених перевірок виявлено 1063 порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Під час проведення перевірок встановлено, що більшість протипожежних заходів залишаються не виконані, що були запропоновані до усунення попередніми приписами. За виявлені порушення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки та не виконання приписів про усунення порушень до адміністративної відповідальності притягнуто 52 особи, що становить 100 % від загальної кількості перевірених об`єктів. Так, Київською місцевою прокуратурою №3, вивчивши матеріали перевірок у сфері техногенної та пожежної безпеки закладів встановлено, що Школа І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва (далі - школа №238) протягом тривалого часу функціонує з суттєвими порушеннями правил пожежної безпеки. Виявлені порушення свідчать про те, що керівники зазначених навчальних закладів, а також органи виконавчої влади у сфері освіти, яким підзвітні та підконтрольні навчальні заклади міста, не вживають достатніх заходів для усунення порушень пожежної безпеки.

Відповідач зазначає, що Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації має повноваження з розподілу бюджетних коштів, що виділяються на утримання вказаного закладу освіти, у тому числі, повноваження з виділення коштів на усунення виявлених за результатами проведених перевірок порушень законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач в особі Управління освіти Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у зв`язку з виявленими порушеннями, Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснило перерахунок коштів школі І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва для усунення виявлених порушень, а відтак, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.

Відповідач в особі Київської міської ради також надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що для усунення виявлених порушень правил протипожежної безпеки, Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації здійснило в 2020 році перерахунок необхідних коштів, виділених Київською міською радою, як власником майна, цьому Закладу освіти, що зазначено у відзиві Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.07.2020 №34-2333. Вказане, на переконання відповідача, підтверджує те, що Київська міська рада вжила необхідних заходів для утримання приміщення Закладу освіти в належному стані, забезпечуючи необхідне фінансування для усунення виявлених порушень правил протипожежної безпеки. Так, відповідач зазначає, що Управлінням освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до відзиву подано копії необхідних документів, що підтверджують повне фінансування потреб на утримання Закладу освіти Київською міською радою та усунення виявлених недоліків у роботі Закладу освіти на час відкриття провадження у судовій справі. Таким чином, відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та не можуть бути задоволені в межах заявленого адміністративного позову.

Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві надано письмові пояснення з приводу спірних правовідносин, в яких зазначено, що у період з 16.12.2019 по 27.12.2019 посадовими особами контролюючого органу проведено позапланову перевірку щодо додержання школою I-III ступенів № 238 Деснянського району м. Києва вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки за адресою: вул. Миколи Закревського, буд. 35-Б в Деснянському районі м. Києва. За результатами зазначеної перевірки відповідачем складено акт від 27.12.2019 в якому встановлено 19 порушень, вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Станом на момент розгляду справи, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про повне усунення порушень, встановлених актами перевірки, а Відповідач із заявою про проведення повторної перевірки до Головного управління не звертався, об`єкт перевірки функціонує з порушеннями правил пожежної та техногенної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей. Головне управління зазначає, що ні суд, ні відповідачі не наділені повноваженнями органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, які в свою чергу, є дискреційними, а тому не може надавати оцінку якості виконаних та усунутих порушень Відповідачем, що також підтверджується правовою позицією, викладеною у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 по справі №826/9003/18). Таким чином, Головне управлення Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві не погоджуються з відповідачами щодо відсутності порушень, так, як належним доказом усунення порушень є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

В період з 04.12.2017 по 12.12.2017 року Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві проведено позапланову перевірку щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у Школі І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва (далі - школа №238), про що складено акт перевірки №29/276.

Також, у період з 11.02.2019 по 22.02.2019 Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві проведено планову перевірку у Школі І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

За результатами проведеного планового заходу державного нагляду, встановлено численні грубі порушення вимог законодавства щодо додержання пожежної безпеки в діяльності закладу, про що складено акт №29/119 від 22.02.2019.

В подальшому, на виконання наказу ГУ ДСНС України у м. Києві від 13.12.2019 року №1077 у період з 16.12.2019 по 27.12.2019 Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві проведено планову перевірку у Школі І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м. Києва щодо додержання у навчальному закладі вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки.

За результатами проведеної перевірки було складено Акт від 27.12.2019 №1063, яким зафіксовано порушення вимог чинного законодавства з питань пожежної безпеки в діяльності школи № 238, а саме:

- Відсутні двері вестибюлів, холів і сходових кліток;

- Приміщення школи не дообладнано системою оповіщення про пожежу та управління евакуацією людей, в порушення п. 9.1.1., п.9.2.1, п.9.2.6; додатку Б ДБН в 2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту»;

- Не всі двері відчиняються по ходу евакуації;

- Не всі евакуаційні виходи позначені світловими покажчиками «ВИХІД» та не підключені до джерела живлення аварійного (евакуаційного) освітлення, в порушенні п. 7.1.9. ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги»;

- На шляхах евакуації оновити знаки безпеки, згідно з ДСТУ ISO 6309, ДСТУ 7313, ГОСТ 12.4.026, в порушення п. 9.12 ДБН В.2.2-3:2018 «Заклади освіти»;

- Дерев`яні конструкції сценічної коробки не оброблені вогнезахисними засобами, що забезпечують І групу вогнезахисної ефективності;

- Підтримання експлуатаційної придатності СПЗ повинно проводитися відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- Пожежні щити (стенди) не забезпечені наступним комплектом: покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2x2 м - 1шт., гаки - Зшт., лопати - 2шт., ломи -2шт., сокири - 2шт.;

- на пожежних щитах (стендах) не вказано їх порядковий номер та номер телефону для виклику пожежно-рятувальних підрозділів;

- He забезпечено межу вогнестійкості проходів електричних кабелів та трубопроводів через протипожежні перешкоди з нормованою межею вогнестійкості;

- На дверях приміщень електрощитових, технічного та підвального поверхів не вказано місце зберігання ключів;

- Допускається використання в приміщеннях школи світильників без захисного суцільного скла (ковпаків);

- В приміщенні пожежного поста відсутнє аварійне освітлення в порушенні п. 5.9 ДБН в 2.5-56-2014 «Системи протипожежного захисту»;

- В зонах з кухонним обладнанням (плити; сковороди; вертикальні, кутові, ланцюгові печі, фритюрниці; жарові шафи; тощо) не встановлені модульні системи локального пожежогасіння, спеціалізовані для такого виду загорань в порушені п. 8.1.5 ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- Допускається захаращення шляхів евакуації;

- Допускається зачинення дверей на шляхах евакуації;

- Допускається підвішування світильників приміщеннях школи, безпосередньо на струмоправідні проводи.

Всі перелічені порушення, згідно акта перевірки характеризуються ризиком настання негативних наслідків у вигляді пожежі та надзвичайної ситуації.

27.12.2019 Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки №651 та складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 175 КУпАП.

Не усунення відповідачами порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що перелічені в акті перевірки від 27.12.2019 №1063 та приписі №651, зумовили звернення відповідача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно частин 4, 5 статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Пунктами 47, 48 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1052, визначено, що ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

- перевіряє наявність і готовність до використання в разі виникнення надзвичайних ситуацій промислових засобів захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин, засобів цивільного захисту, стан їх утримання та ведення обліку;

- складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу житло та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Частиною другою статті 68 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року №5403-VI передбачено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 70 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року № 5403-VI, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення;

3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки;

4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій;

5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи;

6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність;

7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами;

8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій;

9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту;

10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання;

11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Відповідно до частини другої статті 70 Кодексу цивільного захисту України від 02 жовтня 2012 року № 5403-VI повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно положень частини п`ятої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз вищенаведених положень дає підстави суду стверджувати, що прокурор як посадова особа державного правоохоронного органу з метою реалізації встановлених для цього органу конституційних функцій має право звертатися до адміністративного суду із позовною заявою про захист прав, свобод та інтересів громадянина чи держави (стаття 55 Конституції України), але не на загальних підставах, а тільки тоді, коли для цього були виняткові умови, і на підставі визначеного законом порядку такого звернення.

Суд зазначає, що Конституція України та ординарні закони не визначають перелік випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак встановлюють критерії, орієнтири й умови, коли таке представництво є можливим. Здійснювати захист інтересів держави в адміністративному суді прокурор може винятково за умови, коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На думку суду існування інтересу і необхідність його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього. Таке обґрунтування повинно основуватися на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен обґрунтувати, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

У даній справі судом встановлено, що Деснянським районним управлінням ГУ ДСНС у м. Києві протягом 2017-2019 років проведено три перевірки додержання вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Школа І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району м Києва, складено акти, в яких встановлено порушення вимог пожежної безпеки та видано обов`язкові до виконання приписи про усунення виявлених порушень вимог законодавства, зокрема останній №651, у зв`язку з невиконанням якого, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Тобто, Конституція України визначає дві обов`язкові вимоги для виникнення у прокурора права на представництво інтересів держави: доведення, що обставини звернення є виключним випадком і здійснення представництва в порядку, визначеному законом.

За приписами частини 1 статті 2 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697) на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Статтею 23 Закону №1697 врегульоване питання представництва інтересів громадянина або держави в суді, відповідно до частини 1 якої представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.23 Закону №1697 прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.5 КАС України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

За приписами частин 3-5 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Аналіз частин третьої, четвертої статті 53 КАС України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі в адміністративних судах стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Тобто, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у разі відсутності такого органу. При цьому, як зазначено вище, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Разом з тим суд наголошує, що однією з умов виникнення у прокурора права на звернення до суду в інтересах держави передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другою - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

У другому випадку законодавчо обумовлено, що має бути відсутнім орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року в справі №826/13768/16.

Представництво інтересів держави прокурором в суді не повинно мати на меті підміну суб`єкта виконання владних управлінських функцій, а - спонукати до виконання у разі неналежного виконання таких функцій суб`єктом владних повноважень, якого представлятиме прокурор в суді.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень у належний спосіб, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону, не здійснює захисту або робить це неналежно, або такий орган взагалі відсутній.

З огляду на наведене, з урахуванням завдань та функцій прокуратури у правовій державі та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, підстави та порядок звернення прокурора до адміністративного суду в порядку його представництва інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено та окремо від реалізації права на звернення до суду самого суб`єкта владних повноважень.

В даному випадку, позивач в особі Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №3, в обґрунтування підстав звернення до суду з даним позовом вказує на виявлені Головним управління ГУ ДСНС у м. Києві порушення вимог протипожежної безпеки в діяльності Школи І-ІІІ №238 Деснянського району м. Києва та вказує, що відповідачами не вживаються належні та дієві заходи щодо усунення виявлених порушень.

Суд враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v.RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v.RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005 року, заява 61517/00, п. 27).

Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Суд зазначає, що існування інтересу і необхідності його захисту має базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і переслідувати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не має обмежуватися тільки означенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати існування права на таке представництво або, інакше кажучи, пояснити (показати, аргументувати) чому в інтересах держави звертається саме прокурор, а не органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, які мають компетенцію на звернення до суду, але не роблять цього, або ж звертається в інтересах громадян, які за віком, станом здоров`я чи соціально-правовим статусом самі не спроможні захистити свої права. Таке обґрунтування повинно мати в основі підстави, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію в динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний сам реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити й описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а виокремити ті ознаки, за якими його можна віднести до виняткового випадку, повинен обґрунтувати, що відбулося порушення або існує загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Доводи прокурора про те, що чинним законодавством не передбачено право територіального управління ДСНС на звернення саме із позовом про зобов`язання відділу освіти вжити заходів, направлених на усунення вказаних порушень протипожежної безпеки, у тому числі розглянути питання про виділення коштів, необхідних на усунення виявлених порушень, а також зобов`язання закладі освіти вжити заходів, направлених на усунення вказаних порушень протипожежної безпеки в діяльності, що зафіксовані в відповідному акті перевірки, судом відхиляються з огляду на те, що звернення з іншим позовом, ніж про застосування заходів реагування, передбачених статтями 67, 68 Кодексу цивільного захисту України, чинним законодавством не передбачено, у зв`язку з чим прокурор в даній справі не може користуватись правом на звернення до суду з позовом, право на звернення з яким не має сам суб`єкт владних повноважень, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Звертаючись з цим позовом, прокурор фактично намагається розширити повноваження, надані такому суб`єкту чинним законодавством, що суперечить приписам статті 19 Конституції України про можливість органу державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави та комунального закладу освіти саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність у органів ДСНС повноважень на звернення до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії, не є передумовою і відповідно не надає прокуророві право звертатися до суду із таким позовом, оскільки в даному випадку це є неналежним способом реалізації органом державної влади своїх повноважень та суперечить статтям 67, 68 Кодексу цивільного захисту України.

Аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 30 липня 2019 року в справі №0440/6927/18, від 17 вересня 2019 року в справі №0440/5465/18, від 04 жовтня 2019 року в справі №804/4728/18, від 09 жовтня 2019 року в справі №0440/4892/18, від 18 жовтня 2019 року в справі №320/1724/19.

При цьому у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі №804/4458/18 в аналогічній справі за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області до Дніпровської міської ради, Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №64» Дніпровської міської ради, ГУ ДСНС у Дніпропетровській області, КП «Безпечна та інноваційна освіта» Дніпровської міської ради із вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо невжиття заходів, направлених на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності закладу освіти та зобов`язання вжити в межах компетенції заходи, направлені на усунення порушень протипожежної безпеки в діяльності закладу освіти, Верховний Суд зазначив про відсутність визначених законом підстав для звернення до адміністративного суду як суб`єкта владних повноважень, так і прокурора в інтересах держави (за наявності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції) з позовом про зобов`язання власника суб`єкта господарювання забезпечити виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також вимог приписів уповноваженого органу, пославшись на аналогічні правові висновки у подібних правовідносинах, висловлені Верховним Судом та зазначивши, що Верховний Суд не вбачає підстав для відступу від них у цій справі.

У силу ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З системного аналізу матеріалів справи суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статями 242-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №3 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа