Справа № 480/4511/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2021 року Справа № 480/4511/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.М.,
представника позивача - Турченко С.П.,
представника відповідача - Рудік А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну №480/4511/20 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати:
Вказані вище обставини, на думку позивача, свідчать, що висновки акту перевірки та прийняті на його підставі податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) суперечать чинному законодавству та дійсним обставинам справи, а тому є незаконними та підлягають скасуванню.
24.07.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Таким чином у зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 не надано у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним, зокрема, книгу обліку доходів та витрат, в результаті чого перевіркою встановлено факти завищення валових витрат та як наслідок заниження чистого оподатковуваного доходу, що призвело до визначення донарахованих сум податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску та інші порушення, які призвели до збільшення зобов`язань по ПДВ та застосування штрафних санкцій.
Тому Головне управління ДІІС у Сумській області вважає висновки акту про результати документальної планової виїзної перевірки ОСОБА_1 та винесені оскаржувані ППР такими, що відповідають фактичним обставинам, складеними відповідно до норм чинного законодавства, правомірними та обґрунтованими.
Того ж дня, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що в період з 29.10.2019 по 18.11.2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області, далі за текстом - Відповідач, проведено планову виїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , далі за текстом - Позивач.
За результатами перевірки складено акт № 272/18-28-33-03-10/ НОМЕР_1 /235 від 25.11.2019р., далі за текстом - акт перевірки (т.1,а.с.5-30).
Відповідно до розділу III акту перевірки «Висновки» зазначено, що документальною позаплановою виїзною перевіркою встановлено порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 :
1. п.63.3. ст. 63 Податкового кодексу У країни, в результаті не подання до органів ДПС повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти, через які проводиться господарська діяльність.
2. п.164.1 ст.164, гі. 167.1 ст. 167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності на загальну суму 680582,10 грн. (в т.ч. 2017р. - 352229,88 грн., 2018р. - 328352,22грн.).
4. п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.5 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200 49 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ, за результатами зменшено від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітног
(податкового) періоду декларації наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму 91,67 грн.
7. п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44, п.85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ із змінами та доповненнями, яке сталось в результаті ненадання платником податків в повному обсязі всіх первинних документів, що належали до предмета перевірки або пов`язані з ним.
9. порушення пункту 57.1, статті 57, пункту 203.2 статті 203 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-УІ, із змінами та доповненнями у звязку з чим нараховано штрафні санкції за порушення граничних термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість.
10. п.126. 1 ст. 126 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755- VI. із змінами та доповненнями у звязку з чим нараховано штрафні санкції за порушення граничних термінів сплати податкових зобов`язань з земельного податку за 2018 рік.
За результатами проведеної перевірки, що стосується предмету оскарження у цій справі, прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, код платежу 11010500, на загальну суму 1020873,15 (один мільйон двадцять тисяч вісімсот сімдесят три грн. 15 коп.) гривень, в т.ч. за податковим зобов`язанням 680582,10 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 340291,05 грн.
Вважаючи, що висновки акту перевірки про порушення нею вимог податкового законодавства є безпідставними, а прийняті у відношенні неї податкові повідомлення- рішення та вимога, про які зазначено вище, є незаконними, ФОП ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Зі змісту пункту 164.1 статті 164 ПК України вбачається, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (абзац «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
За кредитом, що отриманий на придбання житла (іпотечний кредит), платник податку має право на сплату суми податкового зобов`язання, нарахованої на суму боргу (кредиту та/або відсотків), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності, протягом трьох років починаючи з року, в якому задекларовано суму такого податкового зобов`язання. Для розстрочення такої суми податкового зобов`язання платник податку разом із декларацією подає до контролюючого органу заяву у довільній формі, що містить фактичні дані про суму прощеного (анульованого) кредитором боргу (кредиту та/або відсотків), підтверджену відповідними документами кредитора, та коротке пояснення обставин, що призвели до виникнення необхідності здійснення розстрочення задекларованої суми податкового зобов`язання.
Відповідно до пункту 179.1 статті 179 ПУ України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Пунктом 179.7 статті 179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.
Зі змісту пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України слідує, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.
Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року (пункт 16-1 підрозділ 10 розділу ХХ ПК України).
Тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пп.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст.163 цього Кодексу.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зі змісту частини першої статті 546 ЦК України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (частина перша статті 600 ЦК України).
Частиною першою статті 605 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.
Основна сума боргу платника податку анульована (прощена) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника.
Законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.
У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до ПК України щодо кредитних зобов`язань".
Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.
Курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.
В силу колізійного принципу пріоритету норми акта, виданого пізніше, до правовідносин, які виникли у зв`язку із прощенням банками з 1 січня 2015 року боргу позичальникам за кредитами в іноземній валюті, які не було погашено до 1 січня 2014 року та валюту зобов`язання за якими було змінено з іноземної на національну, застосовуються норми пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Застосування вимог абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України має місце виключно у випадку перевищення суми прощеного (анульованого) кредитором боргу над сумою курсової різниці, обрахованої за правилами, передбаченими пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини.
При вирішенні питання про можливість застосування преференцій щодо сплати податку на доходи фізичних осіб слід з`ясувати, чи відбулась зміна валюти зобов`язання на гривню, а також, чи є більшою різниця, що розрахована у відповідності до пункту 8 підрозділу І розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, яка не підлягає оподаткуванню, ніж сума боргу, що прощена кредитором позивачу. Якщо така різниця є меншою за розмір анульованого (прощеного) боргу, підстави стверджувати, що позивач внаслідок такого прощення отримав додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків відсутні.
Так, за результатами відпрацювання інформації, пов`язаної з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов`язкових платежів) в період з «01» січня 2017 року по «31» грудня 2017 року фізична особа - платник податку ОСОБА_1 окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримала дохід від ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» у вигляді списаної заборгованості платника податку за укладеним ним кредитним договором № MLC02/037/2008 від 25.04.2008р, відповідно до Угоди про врегулюванню боргу до Кредитного договору № MLC02/037/2008 від 25.04.2008р п.2.2.2 було здійснено прощення боргу в розмірі 714733,89 грн, за яким минув строк позовної давності та з якого податок з доходів фізичних осіб, військовий збір не сплачено.
Перевіркою встановлено, що відповідно інформації наданої податковими агентами про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форма №1-ДФ) у 1 кварталі 2017 року фізичною особою.
ФОП ОСОБА_1 отримано дохід у вигляді списаної заборгованості платника податку за укладеним ним кредитним договором (ознака доходу - «126»), за яким минув строк позовної давності в сумі 714733,89 грн. ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (36789421).
Дана інформація підтверджена відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів (довідка 1-ДФ).
Головним управлінням ДПС у Сумській області 06.11.2019р.№3505/10/18-28-33-03- 14 було направлено запит ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» щодо надання інформації та документального підтвердження, щодо списання заборгованості по кредиту строк позовної давності за якими не минув у 2017 році без суми утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Разом з тим, суд зазначає, що, як вбачається зі змісту акту перевірки, під час визначення позивачу податкового зобов`язання у зв`язку із прощенням боргу за кредитним договором контролюючим органом протиправно не було враховано положення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Так, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" № 321-VIII від 09.04.2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту: "Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу 1 цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року"
Договір кредиту позивача не був погашений станом на 01 січня 2014 року та операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01 січня 2015 року, отже спірні правовідносини підпадають під дію пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.
Згідно з умовами угоди про врегулювання боргу від 10.03.2017р. ФОП ОСОБА_1 сплатила ТОВ «ОТП Факторинг України» кошти в сумі 273000,00 гривень узгодженого боргу (т.1, а.с.109, т.2, а.с.140-144), а тому різниця в сумі 714733,89 грн. не є додатковим благом та не включається до розрахунку загального місячного (річного) доходу.
Суд зазначає, що з метою правильного визначення бази оподаткування та, відповідно, сум грошового зобов`язання, що підлягають сплаті позивачем у зв`язку з отриманням доходу у вигляді додаткового блага, контролюючий орган повинен був перевірити отриману податкову інформацію та з`ясувати, зокрема, чи мав позивач суму основного боргу за кредитом перед банком, із неї яка сума основного боргу перед банком не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; яка сума основного боргу анульована (прощена) банком, із неї яка сума анульованого (прощеного) основного боргу, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню за офіційним курсом НБУ, із неї: еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року, на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та еквівалент анульованої (прощеної) у доларах США суми основного боргу у гривнях, що не була погашена позивачем станом на 01 січня 2014 року; різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.
Однак, відповідачем при прийнятті податкового повідомлення-рішення, що оскаржується, не було враховано приписів пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, що призвело до неправильного обрахування відповідних сум грошових зобов`язань.
Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2017 рік було включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суму, що відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом.
Крім того, форми податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ), затвердженої наказом Мінфіну, від 13.01.2015, № 4, банком у відношенні позивача до податкового органу подано не було, що виключає можливість самостійного нарахування відповідачем сум відповідних податків та зборів на підставі листа ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Щодо інших виявлених під час перевірки порушень позивачем вимог податкового законодавства суд зазначає, що згідно з п.2.1 акту «Податок на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності» розділу 2 «Перевірка правильності ведення обліку, достовірності, повноти нарахування і сплати податків (зборів), єдиного внеску, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, а також дотримання валютного та іншого законодавства» ФОП ОСОБА_1 було завищено суму валових витрат за 2017 рік на суму 1956832,64 грн., за 2018 рік на суму 1824179,00 грн., з тих підстав, що у неї відсутні документи на купівлю ТМЦ у платників єдиного податку.
Так, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України).
Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України: «Ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.».
Перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем, встановлено п. 177.4 ст. 177 ПКУ.
До зазначених витрат, зокрема, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів ,товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (п.п. 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПКУ);
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені у підпунктах 1 77.4.1 - 177.4.3 п. 177.4 ст. 177 Кодексу, до яких належать витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку,! реклами, плати за розрахунково 'касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.п. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПКУ).
Отже, фізична особа- підприємець на загальній системі оподаткування має право після одержання доходу, який безпосередньо пов`язаний з понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі підтверджуючих первинних документів, зокрема розрахункових документів та угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних, тощо віднести до складу витрат виключно витрати, визначені п. 177.4 ст. 177 ПКУ.
Відповідно до п. 177.1 ст.177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодекс.
Згідно з п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи- підприємця.
Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Також під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 неправильно визначила суму чистого оподатковуваного доходу за 2017-2018р., на який нараховується єдиний внесок відповідно до порушень, викладених в п.2.1.2 та п.2.2 акту перевірки, встановлено заниження оподатковуваного доходу на суму 3781011,64 грн. (в т.ч. за 2017р- 1956832,64 грн, за 2018р- 1824179,00 грн).
Зокрема, на сторінці 22 акту перевірки наведено таблицю, відповідно до якої зазначено дані про придбання позивачем деревини та брокерських послуг, послуг з перевезення та обробки деревини у фізичних осіб-підприємців за 2017-2018 роки за даними позивача та за даними перевірки, а на сторінці 21 акту перевірки, абз. 4, вказано, що підставою для висновків щодо завищення позивачем сум валових витрат за 2017-2018 роки є не підтвердження цих витрат первинними документами на суму 37810011,64 грн.
В той же час, позивачем надано відповідачу первинні документи, які підтверджують факт придбання товарів (деревини) у ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 а також брокерських послуг у ФОП ОСОБА_9 і здійснення оплати отриманих товарів та послуг.
З документів наявних у ФОП ОСОБА_1 , а саме, із накладних про отримання товару від фізичних осіб-підприємців та доказів проведення оплати відповідних товарів вбачається правомірність формування позивачем валових витрат за 2017-2018 роки.
Зокрема, суду надано документи про здійснення валових витрат позивача за 2017 рік на суму 1976804,00 грн. та за 2018 рік на суму 1842903,00 грн. (т.1,а.с.36-104,т.2, а.с.98-104).
Крім того, отриманий ФОП ОСОБА_1 товар в подальшому було реалізовано кінцевим споживачам (т.2, а.с.2-97), в той же час, в акті перевірки про зменшення зобов`язань з податку на прибуток по вказаним операціям не зазначено, тобто, відповідний рух товарів контролюючим органом не заперечується.
Відповідно до приписів ст. 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, суд вважає, що наявні у справі докази повною мірою спростовують висновки контролюючого органу, покладені в основу оскаржуваних в цій справі податкових повідомлень-рішень та вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 червня 2021 року

Суддя О.О. Осіпова