Справа № 160/3284/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2021 року Справа № 160/3284/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000077/1 від 04.09.2020 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000107/1 від 02.10.2020 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000150/1 від 05.11.2020 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000193/1 від 22.12.2020 року.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішення про коригування митної вартості товарів митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними і підлягають скасуванню, оскільки, ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» під час митного оформлення було надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні та достовірні дані.
Натомість, відповідачем не наведено доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми та такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.
Крім того, позивач, посилаючись на судову практику Верховного Суду, зазначає, що митний органи зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Проте, вказаного відповідачем не здійснено.
Також, відповідач зазначає, що в порушення ст. 57 МК України митним органом не доведено можливість застосування інших (попередніх) методів визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до вимог законодавства, застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Позивач вважає, що відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товарів та протиправність оскаржуваних рішень.
Ухвалою суду від 20.05.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
Відповідач зазначає, що за результатами перевірки документів позивача та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості.
Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняті митницею відповідно до вимог чинного законодавства. Тому, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
11.06.2021 року позивачем надано до суду відповідь на позовну заяву, яку долучено до матеріалів справи.
Позивач вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими та зазначає, що зазначені в оскаржуваних рішеннях підстави для коригування митної вартості, визначеної декларантом жодним чином не впливають на розрахунок і на числові значення задекларованої митної вартості товарів в спірних випадках, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
17.06.2021 року відповідачем надіслано до суду засобами електронного зв`язку заперечення проти відповіді на відзив, які долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування заперечень зазначено, що посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товарів діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Крім того, відповідач заперечує проти понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Поставка здійснюється на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього контракту. Конкретні умови поставки партії товару зазначаються в специфікації (додатку) до цього контракту. Сторони мають право після підписання специфікації змінити умови поставки, зазначені в ній, шляхом підписання додаткової угоди (п. 3.1 контракту).
Як вбачається з матеріалів справи відповідно до специфікацій: №6 від 17.06.2020 року, №8 від 15.07.2020 року, №9 від 14.08.2020 року, №10 від 15.10.2020 року було здійснено поставку товарів.
Відповідно до вказаних специфікацій поставка товару здійснюється на умовах FOB NINGBO згідно міжнародних торгівельних правил «ІНКОТЕРМС 2010»
Також, судом встановлено, що між позивачем (замовник) та GlobalContainerLinesLatvija SIA (перевізник) було укладено договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту) № 1510/912/2019 від 15.10.2019 року, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання за плату виконати міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів замовника в порядку та на умовах цього контракту.
З метою митного оформлення товару 03.09.2020 року позивачем до митного оформлення подана електронна митна декларація №UA110150/2020/014562, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено наступні товари: компресори повітряні торгівельних марок «Vitals» / OWEN, з кривошипно-шатунним механізмом, об`ємні, з надлишковим робочим тиском не більше 15 бар, продуктивністю не більше 60м3/год: компресори повітряні, що складаються з поршневого насосу (одного або багатоциліндрового, з кровошипно-шатунним механізмом) приводимого в дію асинхронним електродвигуном змінного струму 220В/50ГЦ, змонтованих на накопичувальному ресивері, оснащений системою автоматики управління, в комплекті з з`єднувальною арматурою: компресори торгівельної марки «Vitals»: мод. GK25.t48-8a 71 шт.; мод. GK55.t48-8a 145 шт.; мод. GK100.j652-10a 97 шт.; компресори торгівельної марки OWEN: мод. JN750-24L 1 шт. Галуз застосування як джерело стиснутого повітря для живлення пневматичних інструментів та обладнання продукти миття та фарбування як на виробництві, так і в побутових умовах. Компресори повітряні виробництво торгівельних марок «Jetman» / «LUOGESEN» з кривошипно-шатунним механізмом, об`ємні, з надлишковим робочим тиском не більше 15 бар, продуктивністю не більше 60м3/год: компресори повітряні, що складаються з поршневого насосу (одного або багатоциліндрового, з кровошипно-шатунним механізмом) приводимого в дію асинхронним електродвигуном змінного струму 220В/50ГЦ, змонтованих на накопичувальному ресивері, оснащений системою автоматики управління, в комплекті з з`єднувальною арматурою: компресор мод. 400 JetmanGrup 1 шт.; компресор мод. 1400 LUOGESEN 1 шт. Галуз застосування як джерело стиснутого повітря для живлення пневматичних інструментів та обладнання продукти миття та фарбування як на виробництві, так і в побутових умовах.
Митна вартість товару заявлена позивачем визначена із застосуванням основного методу.
Також для підтвердження митної вартості були надані: договір перевезення вантажу морським транспортом.
03.09.2020 року від митниці надійшло повідомлення №1, в якому були запитані наступні документи: 1) сертифікат про походження товару; 2) митна декларація країни експортеру; 3) документальне підтвердження виробника товарів; 4) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; 6) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 8) висновок про якісні/вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними органами, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено, що позивачем надано до митного органу лист від 03.09.2020 року №03-03/09 щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за ЕМД №UA110150/2020/014562 від 03.09.2020 року в якому позивачем викладено пояснення та додано додаткові документи, а саме: 1) прайс-лист виробника/постачальника від 04.06.2020 року; 2) акт виконаних робіт №б/н від 25.08.2020 року; 3) комерційну пропозицію виробника/постачальника (оферту) б/н від 11.06.2020 року; 4) витяг з реєстраційних документів виробника/постачальника; 5) лист підпр-ва №01-03/09 від 03.09.2020 року; каталог (технічний опис) виробника/постачальника.
Проте, 04.09.2020 року відповідачем складено повідомлення №2 до електронної митної декларації №UA110150/2020/014562 від 03.09.2020 року відповідно до якого, в рамках проведення консультації зазначено наступне: «листом від 03.09.2020 року №01.03/09 додатково надіслані наступні додаткові документи: прайс-лист виробника/постачальника від 04.06.2020 року; акт виконаних робіт №б/н від 25.08.2020 року; комерційну пропозицію виробника/постачальника (оферту) б/н від 11.06.2020 року; витяг з реєстраційних документів виробника/постачальника; лист підпр-ва №01-03/09 від 03.09.2020 року; каталог (технічний опис) виробника/постачальника. Листом ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» від 03.09.2020 року №03.03/09 надіслано пояснення щодо виявлених невідповідностей та заначено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару, задекларованого від 03.09.2020 року №UA110150/2020/014562 у 10 денний термін надаватись не будуть. Митним органом у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості.
Надалі, як встановлено судом, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2020/000077/1 від 04.09.2020 року, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованого товару № 1 скоригована за другорядним методом визначення митної вартості 2-r (резервний метод), відповідно до ст. 64 МК України.
Скориставшись правом, передбаченим п. 2 ч. 3 ст. 52 МК України, позивач задекларував зазначену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за ЕМД № UA110150/2020/014699 від 07.09.2020 року.
Митна вартість товару заявлена позивачем визначена із застосуванням основного методу.
30.09.2020 року від митниці надійшло повідомлення №1, в якому були запитані наступні документи: 1) сертифікат про походження товару; 2) митна декларація країни експортеру; 3) документальне підтвердження виробника товарів; 4) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару; 6) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, 7) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 8) висновок про якісні/вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними органами, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено, що позивачем надано до митного органу лист від 02.10.2020 року №02-02/10 щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за ЕМД №UA110150/2020/016094 від 30.09.2020 року в якому позивачем викладено пояснення та додано додаткові документи, а саме: 1) прайс-лист виробника/постачальника від 25.06.2020 року; 2) акт виконаних робіт №б/н від 16.09.2020 року; 3) комерційну пропозицію виробника/постачальника (оферту) б/н від 07.07.2020 року; 4) витяг з реєстраційних документів виробника/постачальника; лист підпр-ва №08-29/09 від 29.09.2020 року; 5) каталог (технічний опис) виробника/постачальника.
Проте, 02.10.2020 року відповідачем складено повідомлення №2 до електронної митної декларації №UA110150/2020/016094 від 30.09.2020 року відповідно до якого, в рамках проведення консультації зазначено наступне: «листом від 02.10.2020 року №02.02/10 додатково надіслані наступні додаткові документи: прайс-лист виробника/постачальника від 25.06.2020 року; акт виконаних робіт №б/н від 16.09.2020 року; комерційну пропозицію виробника/постачальника (оферту) б/н від 07.07.2020 року; витяг з реєстраційних документів виробника/постачальника; лист підпр-ва №08-29/09 від 29.09.2020 року; каталог (технічний опис) виробника/постачальника. Листом ТОВ «Промислова компанія «ДТЗ» від 03.09.2020 року №03.03/09 надіслано пояснення щодо виявлених невідповідностей та заначено, що будь-які інші документи у ході митного оформлення товару, задекларованого від 30.09.2020 року №UA110150/2020/016094 у 10 денний термін надаватись не будуть. Митним органом. у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, прийнято рішення про коригування митної вартості.
Надалі, як встановлено судом, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2020/000107/1 від 02.10.2020 року, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованого товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості 2-r (резервний метод), відповідно до ст. 64 МК України.
Скориставшись правом, передбаченим п. 2 ч. 3 ст. 52 МК України, позивач задекларував зазначену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за ЕМД № UA110150/2020/016365 від 05.10.2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що 04.11.2020 року позивачем до митного оформлення подана електронна митна декларація №UA110150/2020/018322, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено наступні товари: насоси та компресори торгівельних марок «Vitals» / «Кентавр», з кривошипно-шатунним механізмом, об`ємні, з надлишковим робочим тиском не більше 15 бар, продуктивністю не більше 60м3/год: компресори повітряні, що складаються з поршневого насосу (одного або багатоциліндрового, з кровошипно-шатунним механізмом) приводимого в дію що складається з поршневого насосу (двоциліндровий, з асинхронним електродвигуном змінного струму 220В/50ГЦ, змонтованих на накопичувальному ресивері, оснащений системою автоматики управління, в комплекті з з`єднувальною арматурою: компресори «Vitals»: мод. GK25.48-8a 193 шт.; мод. GK55.t48-8a 119 шт.; мод. GK100.j652-10a 81 шт. / Насоси повітряний поршневого типу, (одноциліндровий, з кривошипно-шатунним механізмом), у зборі електродвигуном, для використання у складі компресора «Кентавр», до мод. КП-5020В 10 шт. Галузь застосування як джерело стиснутого повітря для живлення пневматичних інструментів та обладнання продукти миття та фарбування як на виробництві, так і в побутових умовах.
Митна вартість товару заявлена позивачем визначена із застосуванням основного методу.
04.11.2020 року від митниці надійшло повідомлення №1, в якому були запитані наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявністю інші платіжні документи та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) транспортні (перевізні) документи, з урахуванням відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару; 3) виписки бухгалтерської документації; 4) прайс-листи виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовленими спеціалізованими експертними органами, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Судом встановлено, що позивачем надано до митного органу лист від 05.11.2020 року №01-05/11 щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за ЕМД №UA110150/2020/018322 від 04.11.2020 року в якому позивачем викладено пояснення та додано додаткові документи, а саме: акт виконаних робіт б/н від 02.11.2020 року; каталог (технічна док-ція) б/н від 04.11.2020 року; комерційна пропозиції (ферта) б/н від 05.08.2020 року; лист підпр-ва №02-04/11 від 04.11.2020 року; договір перевезення 1510/912/2019 від 15.10.2019 року.
Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2020/000150/1 від 05.11.2020 року, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованого товару № 1 скоригована за другорядним методом визначення митної вартості 2-r (резервний метод), відповідно до ст. 64 МК України.
Скориставшись правом, передбаченим п. 2 ч. 3 ст. 52 МК України, позивач задекларував зазначену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за ЕМД № UA110150/2020/018357 від 05.11.2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2020 року позивачем до митного оформлення подана електронна митна декларація №UA110150/2020/021025, відповідно до якої для проведення відповідачем митного оформлення було заявлено наступні товари: компресори, запасні частини та обладнання до сільського господарської техніки, а саме: паси привідні з вулканізованої гуми із з`єднаними кінцями (нескінченні), V-перерізу, ребристі, з довжиною зовнішнього кола не більше 180 см. частини повітряних компресорів торгівельної марки «Vitals»: ремені клинові (13х8 мм. / L=1270 мм.) до мод. GK100.j652-10a 20 шт. Вироби з незатверділої вулканізованої непористої гуми, неармовані, не поєднані з іншими матеріалами частини обладнання торговельної марки «Vitals»: ніжка опорна до пневматичного компресора мод. GK25.t48-8a 3 шт. Вироби з паперових матеріалів технічного застосування частини повітряних компресорів торговельної марки «Vitals»: елементи повітряного фільтра (зміні картриджі), що складається з шарів повітряного фільтрувального матеріалу, гумовим ущільнюючим каркасом: фільтроелемент до мод. GK25.t48-8a 80 шт.; фільтроелемент до мод. GK100.j652-10a 60 шт. Фітинги та елементи з`єднання для труб та трубок, матеріал латунь механічно оброблений, з нанесеною різьбою частини для повітряних компресорів торговельної марки «Vitals»: коліна головки циліндрів компресора: коліно до мод. GK25.t48-8a 5 шт.; коліно до мод. GK100.j652-10a 2шт. Частини до повітряних компресорів виробництва торгівельних марок «Vitals»: колеса з кріпленням у зборі мод. GK25.t48-8a 3 шт. Пробки різьбові шестигранні сталеві частина до повітряних компресорів виробництва торговельної марки «Vitals»: пробки-індикатори до корпусу компресора, з будованими скляним вічком для візуального контролю рівня масла (без метрологічних характеристик), з ущільнювальним кільцем у зборі: індикатор рівня (пробка) до мод. GK25.t48-8a 10шт. Компресори повітряні виробництва торгівельних марок «ДОКА» / «Кентавр», з кривошипно-шатунним механізмом, об`ємні, з надлишковим робочим тиском не більше 15 бар, продуктивністю не більше 60м3/год: компресори повітряні, що складаються з поршневого насосу (одного або багатоциліндрового, з кровошипно-шатунним механізмом) приводимого в дію що складається з поршневого насосу (двоциліндровий, з асинхронним електродвигуном змінного струму 220В/50ГЦ, змонтованих на накопичувальному ресивері, оснащений системою автоматики управління, в комплекті з з`єднувальною арматурою: поршневі повітряні компресори «Кентавр» масляного типу: мод. КП-5020В 135 шт.; мод. КП=5030В 115 шт.; мод. КП-2420В-190 шт. / поршневі повітряні компресори торговельної марки «ДОКА» масляного типу: мод КПМ 220-24 200 шт.; мод. КПМ 220-50 190 шт. Галуз застосування як джерело стиснутого повітря для живлення пневматичних інструментів та обладнання продукти миття та фарбування як на виробництві, так і в побутових умовах. Частини до побутових повітряних компресорів установок поршневого типу виробництво торговельної марки «Vitals», з приводом від електричного двигуна: головка циліндру до мод. GK25.t48-8a 20 шт.; циліндро-поршньова група до мод. GK25.t48-8a 15 шт.; головка циліндру до мод. GK100.j652-10a 5 шт.; циліндро-поршньова група до мод. GK100.j652-10a 10 шт. / частини корпусу та кривошипно-шатунного механізму компресорів: шатун ( з ексцентриком) до мод. GK25.t48-8a 14 шт.; кришка картера мод. GK25.t48-8a 5 шт.; картер до мод. GK25.t48-8a 2 шт.; шатун до мод. GK100.j652-10a 5 шт. / частини газорозподільного механізму компресорів: плита клапанів до мод. GK25.t48-8a 20 шт.; плита клапанів (верхня) до мод. GK100.j652-10a 10 шт. Клапани запобіжні та клапани випускні, без сільфонногоущілення, що дозволяють перепускання робочого середовища тільки в одному напрямку при перевищені max значення величини надлишкового тиску (матеріал латунь) частина повітряних компресорів марки «Vitals»: клапан запобіжний до мод. GK25.t48-8a 5 шт.; клапан мод. GK25.t48-8a 5 шт. Вали колінчасті (матеріал сталь, ковані) для перетворення поворотно-поступального руху шатуново-поршневої групи в обертальний рух частини повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals»: вал колінчастий до мод. GK25.t48-8a 17 ш.; вал колінчастий до мод. GK100.j652-10a 5 шт. Елементи механічних передач компресорів поршневого типу виробництво торгівельної марки «Vitals»: шківи пасової передачі (матеріал сталь, виготовлені послідовністю методів механічної обробки) до мод. GK100.j652-10a 5 шт. Комплект прокладок та ущільнювачів до повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals»: комплект прокладок різних за складом (гума, пароніт, алюміній), представлених в якості набора для роздрібної торгівлі у загальному пакуванні (5 шт. / комплект): комплект прокладок до мод. GK25.t48-8a 30 комплектів; комплекти до мод. GK100.j652-10a 6 комплектів. Електродвигуни змінного струму, для приводу повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals», потужністю понад 0,75 кВт.: двигун електричний однофазний у зборі (220В 50 Гц / 2,2мкВт), мод. GK100.j652-10a 1 шт. Частини для електродвигунів змінного струму, для приводу повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals»: статор до мод. GK25.t48-8a 4 шт.; крильчата двигуна до мод. GK25.t48-8a 4 шт.; кришка двигуна до мод. GK25.t48-8a 15 шт. Конденсатори електричні постійні у пластиковому корпусі, з пластмасовим діелектриком частина повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals»: конденсатори пуску (25uf / 300В), до мод. GK25.t48-8a 4 шт. Електричні пристрої для комутації (замикання) електричних кіл, робочою напругою 240В частина до повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals»: пресостат (реле тиску), що виконує функцію регулювання пускового (виконавчого пристрою), який подає або вимикає живлення двигуна компресора при досягнені граничних значеннях тиску у ресивері: пресостат до мод. GK25.t48-8a 10 шт.; пресостат до мод. GK100.j652-10a 2 шт. Прилади для вимірювання та контролю за тиском частини до повітряних компресорів поршневого типу виробництва торговельної марки «Vitals»: манометри спірального типу: манометр (малий) до мод. GK25.t48-8a 10 шт.; манометр (великий) до мод. GK25.t48-8a 20 шт.
Митна вартість товару заявлена позивачем визначена із застосуванням основного методу.
21.12.2020 року від митниці надійшло повідомлення, в якому були запитані наступні документи: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) транспортні (перевізні) документи, з урахуванням відомостей про перевантаження оцінюваної партії товару; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) прайс-листи виробника товару; 5) копію митної декларації країни відправлення; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Судом встановлено, що позивачем надано до митного органу лист від 22.12.2020 року №01-22/12 щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за ЕМД №UA110150/2020/021025 від 21.12.2020 року в якому позивачем викладено пояснення та додано додаткові документи, а саме: 1) акт виконаних робіт б/н від 18.12.2020 року; 2) каталог (технічна док-ція) б/н від 21.12.2020 року; 3) комерційна пропозиції (ферта) б/н від 08.10.2020 року; 4) лист підпр-ва №01-21/12 від 21.12.2020 року; 5) договір перевезення 1510/912/2019 від 15.10.2019 року.
Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2020/000193/1 від 22.12.2020 року, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованого товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості 2-r (резервний метод), відповідно до ст. 64 МК України.
Скориставшись правом, передбаченим п. 2 ч. 3 ст. 52 МК України, позивач задекларував зазначену партію товару, а митний орган випустив товар у вільний обіг за ЕМД № UA110150/2020/021176 від 22.12.2020 року.
Вважаючи вказані рішення №UА110150/2020/000077/1 від 04.09.2020 року, №UА110150/2020/000107/1 від 02.10.2020 року, № UА110150/2020/000150/1 від 05.11.2020 року, №UА110150/2020/000193/1 від 22.12.2020 року про коригування митної вартості товарів протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
З вищевказаних рішень про коригування митної вартості вбачається, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, передбачено Митним кодексом України та іншими нормативними актами.
Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Згідно з частиною п`ятою статті 52 МК України декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є (частина друга статті 53 МК України): - декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; -рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; -каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Згідно частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: - здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; - надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; - випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митний органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митний органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право (частина п`ята статті 54 МК України): упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; -у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; -у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; - проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; - звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; - застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: - обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; - наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; - вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; - обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митний органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; - інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України): - основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); -другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: - немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; - щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; - жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; - покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Розрахунки згідно із статтею 58 МК України робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Згідно з частиною десятою статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Згідно з статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Так, оскаржувані рішення про коригування митної вартості прийнято у зв`язку із неможливістю застосування Митницею митної вартості, заявленої декларантом.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
При цьому, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між Митницею та Декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що Митниця має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Разом з тим, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Суд зазначає, що для митного оформлення декларантом подані документи для випуску у вільний обіг, митна вартість визначена Декларантом за ціною контракту (за основним методом).
Щодо висновків про те, що декларантом не надано документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги), суд зазначає, що правила Інкотермс не є міжнародним договором. Відповідно до Коментарю Міжнародних правил Інкотермс 2010 правила носять інформативний характер. Відповідно до контракту №OWN/1-2019 від 06.09.2019 року у разі використання правил Інкотермс FOB у порту відвантаження продавець зобов`язаний за свій рахунок здійснити завантаження товару на борт зазначеного покупцем судна, а також виконати митні формальності, необхідні для вивозу.
Суд погоджується з доводами позивача, що надання документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів не передбачено жодним документом.
Ненадання позивачем митної декларації країни відправлення не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем митної вартості товару, оскільки, не є джерелом інформації про митну вартість товару, оскільки, цей документ не передбачений переліком документів, визначених статтю 53 МК України, що підтверджують митну вартість товару.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 року у справі № 810/4116/17 зазначив, що ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, доводи відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо умов здійснення експортної операції, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності.
Також, митним органом зазначено, що у наданих до митних декларацій Специфікаціях №6 від 17.06.2020 року, №8 від 15.07.2020 року, №9 від 14.08.2020 року та №10 від 15.10.2020 року зазначено, що оплата товару здійснюється протягом 90 днів з моменту поставки партії товару. Проте, декларантом до митного оформлення банківські платіжні документи не надавалися.
З цього приводу суд зазначає, що для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивач надав ряд документів, в тому числі, контракт №OWN/1-2019 від 06.09.2019 року, згідно якого оплата товару здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.
Таким чином, надати будь-яке підтвердження оплати товару не є обов`язковим на дату подання декларації, оскільки така оплата в повному обсязі відсутня. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.
Акт виконаних робіт від 02.09.2020 року був наданий митному органу з листом підприємства від 03.09.2020 р. № 03-03/09.
Також, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи митного органу про те, що у коносаментах відсутні відмітки про здійснення перевантаження вантажу з одного транспортного засобу на інший та відсутність транспортних перевізних документів, що підтверджують переміщення вантажу та додаткових витрат з цієї підстави, що не підтверджено.
Так, судом встановлено, що перевезення вантажу згідно коносаментів здійснено компанією «GlobalContainerlinesLatvija SIA» як мультимодальне, тобто здійснюване декількома видами транспорту, відповідальність за яке несе один перевізник, у зв`язку з чим додаткові витрати в даному випадку не були понесені позивачем.
Отже, загальним документом на всьому шляху перевезення слугує транспортний документ.
Відповідно до наказу Мінфіну №651 від 30.05.2012 року «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа», відомості про відправника, якщо переміщення товарів здійснювалось послідовно за декількома товарно-транспортними документами, декількома видами транспорту, відомості про особу яка є відправником, зазначається згідно з першим із зазначених документів.
Таким чином, суд зазначає, що достатнім є надання коносаменту як єдиного транспортного документа для визначення числових значень транспортної складової.
Щодо висновку митного органу про те, що надані до митного оформлення документи, не містять відомостей щодо якісних/технічних характеристик оцінюваного товару, що мають вплив на його вартість, суд зазначає, що в ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем під час декларування товару до митниці було надано технічні характеристики поставленого товару, його розпізнавальні особливості, надані виробником товару і завірені печаткою компанії, які дозволяють ідентифікувати задекларований товар, що підтверджується відомостями у графі митної декларації.
Таким чином, такі доводи відповідача не відповідають дійсності.
Щодо того, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.
Суд зазначає, що правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Застосувавши другорядний метод визначення митної вартості товару, ціна товару значно збільшилась, порівняно з ціною на придбання, у зв`язку із чим суд зазначає про додатковий тягар, покладений на позивача.
Розбіжність між рівнем заявленої Декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку Митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку Декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 року у справі № 815/3400/17.
Крім того, суд звертає увагу, що застосована Митницею митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару, який раніше був оформлений у митному відношенні за митною вартістю, яку також визначеною митним органом за резервним методом.
Вищевказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду від 31.01.2018р. у справі № 810/2839/17, від 22.08.2019р. у справі № 810/2784/18, від 23.07.2019р. у справі № 1140/3242/18, від 21.08.2019р. у справі № 520/9022/18.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA110150/2020/000077/1 від 04.09.2020 року, № UА110150/2020/000107/1 від 02.10.2020 року, №UА110150/2020/000150/1 від 05.11.2020 року, №UА110150/2020/000193/1 від 22.12.2020 року є протиправними та підлягають скасуванню.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною четвертою статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, позивачем було укладено з адвокатом Молочок Андрієм Олександровичем договір про надання правової допомоги від 27.05.2020 року, а також видана довіреність від 11.01.2020 року на представлення його інтересів у суді. Адвокатську діяльність представник здійснює на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 08.07.2008 року № 1879.
Відповідно до п.3.1 Договору розмір гонорару адвоката та вартість окремої послуги визначається та погоджується сторонами у Специфікації (додатку) до цього Договору та визначається за згодою сторін, залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої адвокатом клієнту, що фіксується в акті здавання-приймання наданих послуг за наслідком підготовки та супроводу під час судового розгляду кожної конкретної справи, підписаному обома сторонами.
Відповідно до Специфікації № 14/21 від 09.06.2021 року до Договору (яка є його невід`ємною частиною), акту здачі-приймання наданих послуг № 14/21 від 06.06.2020 року, рахунку на оплату № 14/21 від 09.06.2021 року (в яких зазначений детальний опис кожної наданої адвокатом послуги), сторони домовились, що адвокат на виконання умов Договору надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги з підготовки та супроводу під час судового розгляду справи № 160/3284/21 за позовом ТОВ «ПК «ДТЗ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товару: № UA110150/2020/000077/1 від 04.09.2020 року № UA110150/2020/000107/1 від 02.10.2020р., №UA110150/2020/000150/1 від 05.11.2020р., №UA110150/2020/000193/1 від 22.12.2020р., а саме:
- консультація (аналіз наданих клієнтом документів, випрацювання та узгодження правової позиції щодо можливості оскарження рішень митного органу та тактики ведення процесу), на що витрачено 30 хв. (0,5 год.), вартістю 200,00грн.
- складання позовної заяви (аналіз законодавства, судової практики з аналогічних правовідносин, складання тексту позовної заяви, збір та аналіз письмових доказів, виготовлення копій з документів, що додані до позовної заяви, подання позову з додатками до канцелярії суду), на що витрачено 90хв.(1,5 год.), вартістю 1500,00грн.;
- складання письмової відповіді на відзив на позовну заяву (аналіз правової позиції відповідача, його доводів та аргументів проти обставин, зазначених у позовній заяві, правових норм, судової практики, складання тексту відповіді на відзив, направлення її копії відповідачу та подання її до канцелярії суду), на що витрачено 60 хв. (1 год.), вартістю 500,00грн.
Загальний витрачений час на надання зазначених послуг становить 180 хв. (3 год.); загальна вартість наданих послуг з професійної правничої допомоги складає 2200,00грн.
Таким чином, суд вважає, що наданими представником позивача документами, підтверджено фактичний обсяг витрат, які сторона сплатила у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги підтверджено належними та допустимими доказами на загальну суму 2200,00 грн.
Відтак, суд доходить висновку, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 2200,00 грн. є співмірною та відповідає принципу розумності, саме така сума витрат, з урахуванням матеріалів справи та умов договору про правову допомогу, домовленостей сторін, була фактичною, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд також врахував складність справи, кількість часу витраченого адвокатом на виконання робіт з надання позивачу у цій справі правничих послуг, а також значення цієї справи для позивача та його репутації.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не довів не співмірність витрат, заявлених позивачем до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката Молочок А.О. є явно завищеними на ринку юридичних послуг.
З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2270,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №681 від 02.02.2021 року.
Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 2270,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ДТЗ» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000077/1 від 04.09.2020 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000107/1 від 02.10.2020 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000150/1 від 05.11.2020 року.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару № UА110150/2020/000193/1 від 22.12.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 06.07.2021 року.

Суддя І.О. Лозицька