Справа № 573/958/21
Суддя: Свиргуненко Ю. М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 573/958/21
Номер провадження 2-а/573/6/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

(повний текст рішення)

30 червня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Свиргуненко Ю.М.,

з участю секретаря Федорченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Шерстюка Миколи Миколайовича, Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

1. Стислий виклад позиції позивача та відповідача

09 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Шерстюка М.М., Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 17 по 28 травня 2021 року Державною екологічною інспекцією у Сумській області проводилася планова перевірка державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ АФ «Вікторія» вимог законодавства в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про що складено акт №224/04 від 28 травня 2021 року, в якому вказано про порушення вимог ст. ст. 44, 93, 98 Водного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України №2024 від 18 грудня 1998 року та п. 15 ДБР В.2.5-74:2013, зокрема, про відсутність розробленого та затвердженого проекту зон санітарної охорони поверхневих вод. За фактом виявлених порушень 27 травня 2021 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього середовища Шерстюком М.М. винесено постанову №014415, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 61 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн.

Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згідно з дозволом на спеціальне водокористування УКР 0035 СУМ від 17 лютого 2014 року, виданим Департаментом екології, паливно-енергетичного комплексу та природних ресурсів стосовно водокористувача ТОВ АФ «Вікторія», ціль водокористування зрошення земельних ділянок, яке не підпадає під категорію централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб, а отже, не містить підстав для встановлення зони санітарної охорони, у зв`язку з чим у його діях відсутні подія та склад правопорушення. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №014415.

25 червня 2021 року до Білопільського районного суду Сумської області від начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області Богомолова В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, виходячи з наступного. В акті планової перевірки №244/04 від 28 травня 2021 року зафіксовано порушення ТОВ АФ «Вікторія» вимог ст. ст. 44, 93, 98 Водного кодексу України, а саме не розроблені та не затверджені зони санітарної охорони поверхневих водозаборів. Вказаний акт підписаний суб`єктом господарювання без будь-яких зауважень чи заперечень стосовно виявлених порушень вимог природоохоронного законодавства. Вказує, що ч. 6 ст. 44 Водного кодексу України встановлено обов`язки по утриманню в належному стані зони санітарної охорони не тільки для централізованого водопостачання але й для інших потреб, що не враховано позивачем. Посилаючись на ч. 1 ст. 87 ВК України та п. 4 ч. 1 ст. 98 ВК України, відповідач просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

29 червня 2021 року позивач подав до канцелярії суду відповідь на відзив, згідно з яким останній не погоджується з твердженнями відповідача та вказує, що підпис в акті не свідчить про наявність або відсутність порушень. Також наголосив, що зони санітарної охорони водних об`єктів встановлюються у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних та оздоровчих потреб, і робить таке встановлення місцева рада за погодженням відповідного органу державної влади, а отже він та ТОВ АФ «Вікторія» не може встановлювати такі зони та нести відповідальність за них. При цьому, у ситуації забору води з ставку, який використовує агрофірма на підставі дозволу, відсутня потреба у їх встановленні, у зв`язку з відсутністю забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних та оздоровчих потреб.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 09 червня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. ст. 160-161 КАС України.

Ухвалою від 16 червня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а. с. 20-21).

На підставі ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини

Судом встановлено, що в період з 17 по 28 травня 2021 року Державною екологічною інспекцією у Сумській області проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ Агрофірмою «Вікторія» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природніх ресурсів, за результатами якого складено акт №244/4 (а. с. 30-41).

Згідно з вказаним актом встановлено порушення товариством законодавства у сфері охорони водних ресурсів.

У зв`язку з цим, 27 травня 2021 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Шерстюком М.М. складено протокол про адміністративне правопорушення №014415 стосовно інженера з охорони праці ТОВ АФ «Вікторія» ОСОБА_1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №014415, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 61 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 85 грн (а. с. 4, 42-43).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що під час планової перевірки ТОВ АФ «Вікторія» встановлено порушення правил експлуатації водогосподарських споруд, а саме: не розроблено та не затверджено проекти зон санітарної охорони поверхневих водозаборів, чим порушено ст. ст. 44, 93 Водного кодексу України.

Крім того, з наявного у матеріалах справи дозволу УКР 0035 СМУ, виданого Департаментом екології, паливно-енергетичного комплексу та природних ресурсів Сумської обласної державної адміністрації 17 лютого 2014 року на строк до 17 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ АФ «Вікторія» надано право на спеціальне водокористування ставком, розташованим на території Улянівської селищної ради Білопільського району Сумської області площею 1,0 га для зрошення земельних ділянок (а. с. 7-8).

ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАСУ) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу положень ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП) завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

На підставі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягуючи ОСОБА_1 як інженера з охорони праці ТОВ АФ «Вікторія» інспектор з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Шерстюк М.М., виходив з того, що у зв`язку з не розробленням та не затвердженням проектів зон санітарної охорони поверхневих водозаборів, останній допустив порушення вимог ст. ст. 44, 93 Водного кодексу України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 61 КУпАП.

Статтею 44 Водного кодексу України (далі по тексту ВКУ) встановлені обов`язки водокористувачів, згідно з якими останні зобов`язані, зокрема, утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, тобто території і акваторії, де запроваджується особливий санітарно-епідеміологічний режим з метою запобігання погіршення якості води джерел централізованого господарсько-питного водопостачання, а також з метою забезпечення охорони водопровідних споруд (ст. 1 ВКУ).

У статті 1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» поняття «питне водопостачання» визначене як діяльність, пов`язана з виробництвом, транспортуванням та постачанням питної води споживачам питної води, охороною джерел та систем питного водопостачання.

Відповідно до ст. 59 ВКУ централізоване водопостачання здійснюється під час здійснення спеціального водокористування для задоволення питних і побутових потреб населення в порядку централізованого водопостачання підприємства, установи та організації, у віданні яких перебувають питні та господарсько-побутові водопроводи, здійснюють забір води безпосередньо з водних об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку проектів водозабірних споруд, нормативів якості води і дозволів на спеціальне водокористування.

Положеннями статті 93 ВКУ визначено, що зони санітарної охорони поділяються на пояси особливого режиму та встановлюються з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб.

Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища.

Режим зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що Департаментом екології, паливно-енергетичного комплексу та природних ресурсів ТОВ Агрофірмі «Вікторія» надано дозвіл на спеціальне водокористування УКР 0035 СУМ від 17 лютого 2014 року для цілей зрошення земельних ділянок.

Статтями 46, 49 Водного кодексу України передбачено, що водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу. Дозвіл на спеціальне водокористування видається: Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об`єктів загальнодержавного значення; органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за погодженням із Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями - у разі використання води водних об`єктів місцевого значення.

Видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, - в разі використання підземних вод та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, - в разі використання водних об`єктів, віднесених до категорії лікувальних.

Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України.

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним.

Відповідно до ст. 65 ВКУ користування водами для потреб сільського і лісового господарства здійснюється у порядку як загального, так і спеціального водокористування.

Під час зрошення земель сільськогосподарського призначення водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо попередження підтоплення, заболочення, засолення та забруднення цих земель. Якість води, що використовується для зрошення земель сільськогосподарського призначення, повинна відповідати встановленим нормативам.

Зрошення сільськогосподарських угідь стічними водами може бути дозволено державними обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, і центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини.

Зрошення сільськогосподарських угідь та скидання дренажних вод у водні об`єкти здійснюються на підставі дозволу на спеціальне водокористування, який видається власнику зрошуваних угідь у встановленому цим Кодексом порядку.

Тобто, з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, вбачається, що зони санітарної охорони встановлюються з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб. Разом з тим, позивач на підставі спеціального дозволу користується ставком, розташованим на території Улянівської сільської ради Білопільського району з метою зрошення земельних ділянок, а отже, діяльність відповідача не відноситься до категорії «централізоване водопостачання». Законодавством України не передбачено встановлення зон санітарної охорони при здійсненні вказаного виду сільськогосподарської діяльності.

В силу положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Статтею 44 ВКУ визначено ряд обов`язків водокористувачів. Дана стаття містить одну частину, яка складається з чотирнадцять пунктів. Натомість, постанова №014415 про накладення адміністративного стягнення від 27 травня 2021 року не містить посилання на конкретний пункт даної статті, вимоги якого було порушено позивачем, а отже, в протоколі повністю не розкрита суть правопорушення.

Також в оскаржуваній постанові не вказані ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, зокрема, час та місце його вчинення, у зв`язку з чим не можливо достеменно встановити стосовно якого об`єкта позивачем не розроблені та не затверджені проекти зон санітарної охорони поверхневих водозаборів та чи взагалі ТОВ АФ «Вікторія» надаються послуги, які відповідно до положень чинного законодавства зобов`язують суб`єкт господарювання розробляти та затверджувати такі проекти.

Крім того, у своєму відзиві начальник Державної екологічної інспекції у Сумській області вказує на те, що в акті планової перевірки, яким було виявлено порушення позивачем вимог природоохоронного законодавства та на підставі якого було винесено оскаржувану постанову, наявний підпис суб`єкта господарювання без будь-яких зауважень та заперечень, а отже, позивач визнав свою вину.

З вказаним твердженням суд погодитися не може, оскільки сам по собі факт підписання постанови ще не свідчить про згоду позивача з тим, що ним було вчинено правопорушення.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а вказав на те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення не означає згоду з тим, що особа вчинила адміністративне правопорушення. Разом з тим, протилежне суперечить положенням КАС України обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення.

Крім того, відповідно до статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Отже, у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб, постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з посиланням на правила, норми чи стандарти, які порушені, повинна містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особа і які службові обов`язки на неї покладено.

Натомість, спірна постанова не містить таких відомостей. Відповідачем не надано доказів того, що відповідно до посадової інструкції саме на ОСОБА_1 як інженера з охорони праці ТОВ АФ «Вікторія» покладено обов`язок займатися розробкою та затвердженням зон санітарної охорони поверхневих водозаборів.

Також, частиною другою статті 61 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил експлуатації водогосподарських споруд і пристроїв.

Предметом вказаного адміністративного правопорушення є водогосподарські споруди та пристрої, а саме: накопичувачі води для водопостачання, споруди для транспортування води, водні об`єкти виробничого призначення (меліоративні системи, водойми-охолоджувачі, рибогосподарські ставки), споруди для накопичування та транспортування зворотних вод та інші споруди відповідного призначення.

З об`єктивної сторони дане адміністративне правопорушення полягає в порушенні правил експлуатації зазначених вище споруд та пристроїв, які забезпечують їх більш тривале та ефективне використання. Порушення встановлених правил експлуатації може виявлятися у формі недотримання режимів форми експлуатації каналів, водоймищ, неправильного виконання наповнення та спуску води з водоймищ, порушення режиму використання підземних вод, порушення встановлених спеціальним дозволом вимог та інструкцій.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відсутність розроблених та затверджених проектів зон санітарної охорони поверхових водозаборів не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 61 КУпАП.

V. Висновки суду

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначено, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.

Відповідно до статті 77 КУпАП, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене та виходячи з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 61 КУпАП, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим. Права останнього порушені та підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та визнання постанови в справі про адміністративне правопорушення протиправною, її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до квитанції №52 від 16 червня 2021 року ОСОБА_1 під час подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 454 грн (а. с.16)

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській області на користь ОСОБА_1 підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 грн.

На підставі викладеного, керуючись 2, 139, 262, 286 КАС України, ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 2, 61, 77, 78, 256 КУпАП, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 42, 44, 46, 49, 59, 60, 65, 93 Водного кодексу України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до старшого державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Шерстюка Миколи Миколайовича, юридична адреса: 40009, м. Суми, вул. Першотравнева, 29, Державної екологічної інспекції у Сумській області, юридична адреса: 40009, м. Суми, вул. Першотравнева, 29 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення №014415 від 27 травня 2021 року, винесену старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Шерстюком Миколою Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 61 КУпАП визнати протиправною, скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Сумській області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або складання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2021 року.

Суддя: