Справа № 520/6790/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 липня 2021 року № 520/6790/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Начальника Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області (далі по тексту - відповідач, начальник Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області щодо розгляду Звернень позивача протиправною;

- визнати дії начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області щодо строку надання відповіді протиправними;

- визнати порушення його прав з боку начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області під час розгляду звернення;

- визнати порушення його прав з боку начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області щодо строку надання відповіді;

- зобов`язати начальника Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області розглянути подане Звернення позивача від 22.02.2021 у відповідності до вимог частини 2 статті 16, статті 19, Закону України "Про звернення громадян" та надати відповідь за підписом керівника відповідача у строк визначений законом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з грудня 2020 року по теперішній час неодноразово надсилав скарги на незаконні дії працівників Харківської та Чугуївської поліції до Керівника Національної поліції України. З незрозумілих йому причин, 18.02.2021 позивач отримав від Чугуївського відділу поліції ГУНП в Харківській області лист за № 619/119-91-20 К-50 від 12.02.2021, хоча зазначає, що до відділу жодного разу не звертався. Вказує на те, що відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, відповідач не мав права розглядати скарги на себе.

Вказаним листом позивача повідомлено, що вони здійснюють досудове розслідування по кримінальному провадженню, щодо неналежного надання медичної допомоги лікарями його матері та був доданий витяг з ЄРДР.

22.02.2021 позивач письмово звернувся до відповідача у якій просив повідомити, чому тривалий час їх працівниками порушувались його права, хто саме у цьому винен та яким чином цих осіб за це притягнуто до відповідальності. Вказану заяву відповідач зареєстрував у себе 03.03.2021 за №2008.

На думку позивача, у супереч вимог Закону України «Про звернення громадян», перевірка за фактами викладеними у Заяві не була проведена, винні особи не були притягнуті до відповідальності, відповіді на поставлені питання він не отримав. Про необхідність надати відповіді по усім питанням також зазначено і у висновку викладеному в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №826/16176/16. До того ж вказує, що у супереч вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», навіть не розглянута відповідь, відповідачем зареєстрована та надіслана з порушенням визначених термінів. Враховуючи те, що Заява зареєстрована у відповідача 03.03.2021, а відповідь на неї ним зареєстрована 22.03.2021 за №1214 (на 20 день), а на пошту здана лише 15.04.2021 (на 44 день), що підтверджується копією конверта з поштовою відміткою, то відповідачем умисно, грубо порушені вимоги Закону та його права.

Вважаючи, що його права на належний розгляд по суті звернення порушені, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у відзиві.

Позивач надав відповідь на відзив, у якій повністю підтримав свою правову позицію та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.01.2021 року позивач звернувся до Керівника Національної поліції України зі скаргою на неналежне виконання посадових обов`язків особами національної поліції міста Чугуєва та Харківської області.

У поданій скарзі позивач просив:

« 1.Притягнути до відповідальності усіх цих посадових осіб (начальника сектору превентивної діяльності ОСОБА_2 , начальника відділу поліції який затвердив його довідку, особу що готувала обидві відповіді ОСОБА_3 і начальника ОСОБА_4 , що їх підписав), які умисно мене обманювали і нічого не робили для належного розгляду і переівки по цій ситуації (моїм Заявам та Скаргам).

2.Взяти на особистий контроль (для повного, всебічного і неупередженого) проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001303 від 14.12.2020 та притягнення до кримінальної відповідальності лікарів, через дії яких чуть не загинула моя мама.

3. Відповідь надіслати мені письмово, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України «Про звернення громадян», де зазначено, що скарги осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто» (а.с.33-34).

Відповідно до резолюції заступника голови НПУ зазначена скарга направлена до Чугуївського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області (а.с.32).

Звернення позивача отримано відповідачем 06.02.2021 року.

Відповідно до листа від 12.02.2021 р. № 619 відповідачем в межах компетенції комплексно розглянуто зазначена скарга та т.в.о. начальника Олегом Ткаченко надано обґрунтовану та цілісну відповідь на вказану скаргу.

Суд зазначає, що позивачу також роз`яснено право на оскарження прийнятого рішення за результатами розгляду його звернення.

Втім, суд зазначає, що матеріали справи не містять відповідних доказів оскарження відповіді, що викладена у листі від 12.02.2021 № 619, визнання її неповною, незаконною або протиправною та у зв`язку із цим скасованою.

Позивач, у позовній заяві, також зазначає, що при розгляді його скарги було порушено вимоги ч.4 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», втім матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем встановленого факту передачі скарги від 23.01.2021 на адресу Чугуївського відділу поліції Головного управління національної поліції в Харківській області.

22 лютого 2021 року позивач звернувся до Начальника Чугуївського відділу поліції ГУПН в Харківській області О.Ткаченко з заявою, у які просив:

« 1.Притягнути до відповідальності усіх осіб, які розглядали мої скарги і жодних порушень в них не побачили.

2.Притягнути до відповідальності усіх осіб, які у супереч вимог КПК України, умисно затягували внесення сказаних відомостей до ЄРДР більше ніж на місяць.

3.Притягнути до відповідальності начальника сектору превентивної діяльності ОСОБА_2 , який нічого не зробив для належного розгляду і перевірки по цій ситуації (моїм Заявам та Скаргам).

4.Притягнути до відповідальності усіх осіб, які після внесення відомостей до ЄРДР, штучно затягують строки досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

5.Взяти на особистий контроль (для повного, всебічного і неупередженого) проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0001303 від 14.12.2020 та притягнення до кримінальної відповідальності лікарів, через дії яких ледве не загинула моя мама.

6.Про вжиті заходи та посадових осіб притягнутих до відповідальності повідомити мене письмово, відповідно до частини 2 статті 16 Закону України "Про звернення громадян", де зазначено, що скарги осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів особисто» (а.с.6-7).

У відповідь на зазначену заяву, листом від 22.03.2021 № 1214/119/91/01, позивача повідомлено про наступне:

«За результатами перевірки Вашого звернення встановлено, що раніше Вами було надано скаргу з аналогічного приводу, про результати розгляду якої Вам направлялася відповідь згідно чинного законодавства.

Одночасно з цим повідомляємо, що відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, не розглядаються.

Повідомляємо, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, на підставі статей 15 (розгляд заяв (клопотань)), 16 (розгляд скарг) та ст. 17 (термін подання скарги) Закону України «Про звернення громадян» Ви маєте право оскаржити його до вищого органу або суду.

Одночасно роз`яснюємо, що відповідно до вимог статей 303, 304, 306 КПК України, оскаржити бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора, яке полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Ви маєте право, звернутися до слідчого судді місцевого суду, у строк та в порядку, визначеними кримінально-процесуальним законодавством» (а.с. 8).

Не погоджуючись з наданою відповіддю, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з такого.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення врегульовано Законом України "Про звернення громадян".

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 40 Конституції України встановлює, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із статтею 1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненні питань.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Таким чином, вказаною нормою Закон України "Про звернення громадян" визначає з якими зверненнями може звертатись громадянин та встановлює ознаки кожного із звернень.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Таким чином, надання відповіді на звернення громадян є обов`язком відповідача.

Згідно з статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Статтею 20 того ж Закону передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому, загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

При цьому, ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» визначено, які саме звернення не підлягають розгляду та вирішенню, а саме, письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Суд, дослідивши скаргу позивача від 23.01.2021 (зареєстрована після передачі відповідачем 06.02.2021), заяву позивача від 22.02.2021 та надані відповіді зазначає, що позивач звертався для вирішення одних й тих же за своєю суттю питань, але по різному сформульованих.

Відповідачем в межах компетенції комплексно розглянуто подана скарга від 23.01.2021 (зареєстрована після передачі відповідачем 06.02.2021) та надано обґрунтовану та цілісну відповідь, яка не оскаржена позивачем у встановленому законом порядку.

Враховуючи зазначене, відповідач при розгляді заяви позивача від 22.02.2021 правомірно скористався приписами ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», про що було повідомлено позивача у листі від 22.03.2021 № 1214/119-91/01.

Дослідивши вказані обставини, суд зазначає, про відсутність підстав для визнання бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення позивача від 22.02.2021 року протиправною та визнання порушеними права позивача при розгляді зазначеного звернення, а також щодо повторного зобов`язання відповідача розглянути заяву від 22.02.2021.

Спірним питанням, як зазначає позивач у позовній заяві, в даній справі є також ненадання відповіді на заяву позивача від 22.02.2021 року (зареєстрована відповідачем 03.03.2021 за № 2008), у встановлений законодавством строк.

Як стверджує позивач, відповідь на його звернення відповідачем надано 22.03.2021 за № 1214/119-91/01, проте до відправки подано 15.04.2021. З приводу вказаних обставин суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до Начальника Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області із заявою від 22.02.2021 (зареєстрована відповідачем 03.03.2021 за № 2008).

Відповідно строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку, якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Оскільки, останній день строку (03.04.2021 р.) припав на вихідний - суботу, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день - понеділок 05.04.2021 року.

Судом встановлено, що 22.03.2021 відповідачем за результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 надано відповідь, оформлене листом за вих. №1214/119-91/01.

Поміж тим, вказану відповідь відповідач надіслав позивачу лише 15.04.2021 року, що підтверджується відтиском календарного штемпеля відділення поштового зв`язку, наявним на конверті (а.с.9).

У суду відсутні підстави для сумнівів, що саме цим конвертом було надіслано відповідь відповідача на звернення позивача від 22.02.2021.

Відповідно до п.73 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 №270, під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля. Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, поштові відправлення повертаються відправникові для відповідного оформлення.

Таким чином, при вирішенні питання, в який момент часу обов`язок щодо надання відповіді на звернення вважається виконаним суб`єктом владних повноважень у разі пересилання такої відповіді поштовим зв`язком, суд вважає, що таким моментом є здача документа на пошту.

Встановлені обставини дають суду підстави для висновку, що відповідь позивачу на його звернення від 22.02.2021 надана відповідачем несвоєчасно, з порушенням місячного строку, встановленого ст.20 Закону України "Про звернення громадян", позаяк здана на відділення поштового зв`язку 15.04.2021 року.

Відповідачем, у відзиві на адміністративний позов, доказів протилежного не зазначено та відповідних документів не надано.

На переконання суду, належними і допустимими доказами дотримання відповідачем вимог Закону України "Про звернення громадян" в частині своєчасного надання відповіді на заяву позивача міг бути, наприклад, реєстр поштової кореспонденції з відтиском календарного штемпеля відділення поштового зв`язку про прийняття такої кореспонденції для пересилання або фіскальний чек відділення поштового зв`язку з датою не пізніше 05.04.2021 року.

Зважаючи на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд констатує, що належних доказів на підтвердження дотримання вимог Закону України "Про звернення громадян" в частині вчасного направлення позивачу відповіді на його звернення від 22.02.2021, відповідачем суду не надано та судом в ході судового розгляду справи не здобуто.

Жодних доказів того, що строк розгляду звернення позивача продовжувався відповідачем матеріали справи також не містять і сторонами про це не повідомлялося.

За правилами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій (бездіяльності) та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини спростовують позицію відповідача, покладену в основу заперечень, позаяк відповідач не довів обставин, які б свідчили про відсутність порушення ним прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин щодо своєчасного отримання відповіді на своє звернення, а отже у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, аналізуючи зміст вищенаведених норм Закону України "Про звернення громадян", суд вважає, що право особи на об`єктивний, всебічний і вчасний розгляд його звернення включає в себе не тільки право на отримання відповіді на звернення, а й право на своєчасність її отримання.

Враховуючи характер спірних правовідносин у цій справі та зважаючи на неможливість відновити своєчасність надання відповіді на звернення позивача, суд, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає, що належним способом захисту порушеного Начальником Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області права позивача є визнання такої бездіяльності відповідача протиправною.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльності Начальника Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області щодо недотримання встановленого Законом України "Про звернення громадян" місячного строку для надання відповіді на звернення позивача від 22.02.2021 року.

Оскільки витрат по сплаті судового збору за подання цього позову позивач не поніс, то відсутні підстави для розподілу судових витрат зі сплати судового збору на підставі статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Начальника Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Начальника Чугуївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Харківській області щодо недотримання встановленого Законом України "Про звернення громадян" місячного строку для надання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 22.02.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 липня 2021 року.

Суддя Бадюков Ю.В.