Справа № 191/3225/20(2-а/191/38/20)
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
30 червня 2021 року м. Дніпросправа № 191/3225/20(2-а/191/38/20)
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції
на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року у справі № 191/3225/20(2-а/191/38/20)
за позовом ОСОБА_1
до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Іваника Валентина Олександровича,
третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції,
про скасування постанови, -
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2021 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:
- вказати інші підстави поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2021 р.;
- надати докази сплати судового збору в сумі 630,60 грн.
До суду апеляційної інстанції повернулося поштове повідомлення про отримання скаржником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху 11 червня 2021 року, отже останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги є 22 червня 2021 року (з урахуванням положень ч. 6 ст. 120 КАС України).
22 червня 2021 року до суду надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору та про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку скаржник зазначив, що повний текст оскарженого рішення він одержав 12.04.2021 р., апеляційна скарга була подана 20.04.2021 року. Зазначає, що судом не було виконано обов`язку щодо направлення учасникам справи судового рішення у встановлений ч. 5 ст. 251 КАС України строк. Звертає увагу, що обізнаність про і снування розгляду справи не впливає на обов`язок суду вчасно направляти рішення сторонам по справі. Вважає, що скаржником було вжито усіх заходів для своєчасного отримання копії судового рішення з метою ознайомлення та подання апеляційної скарги, оскільки у поясненні та у відзиві на позовну заяву ним заявлялось про своєчасне направлення судового рішення у даній справі на його адресу: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2а, та про розгляд справи без участі представника, а також наголошувалось, що для своєчасної можливості користування наданими стороні правами, було висловлено прохання судові рішення направляти на адресу відповідача та третьої особи протягом строку, встановленого ч. 5 ст. 251 КАС України. Також скаржник посилається на судову практику.
Розглянувши матеріали справи та клопотання про поновлення процесуального строку суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене рішення ухвалено судом у відкритому судовому засіданні 05 березня 2021 року за відсутності скаржника та виготовлено повний текст рішення.
За правилами ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
При цьому, ст.286 КАС України, як спеціальна норма, не врегульовує порядок та підстави поновлення строків в разі їх пропуску, а, отже, такі порядок та підстави визначаються на загальних підставах відповідно до ст.295 КАС України.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Копію рішення від 05.03.2021 року скаржник отримав 12.04.2021 року. Апеляційна скарга подана 20.04.2021 року.
З огляду на наведені скаржником обставини, та зважаючи на те, що апеляційна скарга подана у десятиденний строк з дня отримання копії рішення, суд вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.
Стосовно клопотання про відстрочення сплати судового збору.
В обґрунтування клопотання скаржник зазначив, що з метою забезпечення сплати судового збору ним на адресу Департаменту патрульної поліції було направлено відповідну доповідну записку з проханням надати управлінню фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Департаменту вказівку про сплату судового збору. Скаржник вказує на територіальну віддаленість Департаменту та управління фінансового забезпечення стосовно скаржника та тривалість процесу щодо одержання відповідного платіжного доручення. Також скаржник посилається на здійснення безспірного списання коштів у період з 05.05.2021 року по 19.05.2021 року та з 21.05.2021 року по 30.05.2021 року. Крім того скаржник посилається на запровадження карантину та п. 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України в редакції, чинній до 17.07.2020 року.
Розглянувши заявлене клопотання, суд доходить висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
На думку суду, відсутність затвердженого кошторису, неналежне фінансування або організація розрахунково-касового обслуговування суб`єкта владних повноважень не є тотожним майновому стану сторони у справі, тому не є передбаченою законодавством України підставою для відстрочення сплати судового збору.
Держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єкта владних повноважень.
Слід зазначити й про те, що одними із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.
У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".
У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Таким чином, зазначені скаржником обставини не можуть бути підставою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Стосовно посилань скаржника на запровадження карантину та п. 3 розділу VІ "Прикінцеві положення" КАС України в редакції, чинній до 17.07.2020 року, відповідно до положення якого були продовжені процесуальні строки, зокрема усунення недоліків апеляційної скарги, суд зазначає, що з 17.07.2020 року він діє в іншій редакції.
Так відповідно до абз. 2 п. 3 розділу VІ "Прикінцевих положень" КАС України (в чинній редакції) суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Проте скаржником не наведено обґрунтувань неможливості сплатити судовий збір у визначений судом строк з причин, зумовлених обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Відповідно до ч. 5 ст. 298 КАС України питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Станом на 22 червня 2021 року скаржник недоліки апеляційної скарги не усунув.
Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Приймаючи до уваги, що скаржник у наданий строк недоліки апеляційної скарги не усунув, апеляційну скаргу слід йому повернути.
Керуючись статтями 121, 169, 286, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Клопотання Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції строк на апеляційне оскарження рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2021 р. у справі №191/3225/20(2-а/191/38/20).
Відмовити Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Апеляційну скаргу на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року у справі №191/3225/20(2-а/191/38/20) повернути Управлінню патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов