Справа № 640/4396/19
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 640/4396/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС Україна»

третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю «Білфорс»

що не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору

про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: 01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, буд. 4-В, ідентифікаційний код 40224921) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МПС Україна» (адреса: 04070, .м Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 31, ідентифікаційний код 30529845), в якому просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «МПС Україна» знести самочинно збудовану прибудову до першого поверху будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

В якості підстав позову позивачем зазначено, що відповідачем порушено архітектурно-будівельні норми, самочинно збудовано прибудову до першого поверху за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим остання підлягає знесенню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2019 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у даній адміністративній справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.05.2019. Крім того, зазначеною ухвалою залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Білфорс» (адреса: 02156, м. Київ, вул. Мілютенка, 19-А, ідентифікаційний код 30529845).

30.05.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва розгляд справи відкладено до 02.07.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.08.2019.

Через канцелярію суду 13.08.2019 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній зазначив про необґрунтованість позову та його безпідставність, а тому таким, що задоволенню не підлягає, оскільки суб`єктом владних повноважень не надано доказів того, що реконструкція приміщення здійснена саме відповідачем та того, що відсутня можливість проведення перебудови приміщення. В свою чергу, суб`єкт владних повноважень має надати суду докази того, що будівельні роботи, виконані відповідачем, суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотно порушують будівельні норми, а з огляду на положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - повинні також бути надані докази неможливості перебудови такого об`єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм. Також відповідач вказує, що протягом 2017-2019 років частина приміщення за адресою: АДРЕСА_1 перебуває у суборенді у ФОП ОСОБА_1 на підставі договору суборенди від 28.08.2017.

13.08.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_1 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 витребувано:

- у Державної архітектурно-будівельної служби України докази сплати штрафів ТОВ «Білфорс» та ТОВ «МПС Україна» згідно з винесеними постановами №67/17/073-10939 та № 67/17/073-10940 від 28.11.2017, № 7/19/073-1344 від 12.02.2019;

- у ТОВ «Білфорс» належним чином завірені копії свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ;

- письмові пояснення щодо надання згоди на ремонт, перебудову, добудування і перепланування приміщення у відповідності до п. 7.1.6 договору № 8 оренди нерухомого майна від 26.05.2017 та належним чином завірені копії технічної документації на об`єкт оренди станом на жовтень 2017 року.

Через канцелярію суду 03.09.2019 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що ТОВ «МПС Україна» сплатило штраф відповідно до постанови про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 12.02.2019 №7/19/073-1344 у добровільному порядку, що на думку позивача свідчить про визнання останнім вчинених правопорушень, виявлених під час перевірок.

09.09.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, у яких він зазначає, що позивачем не надано доказів того, що саме ТОВ «МПС Україна» здійснило реконструкцію приміщення, та в який період часу було здійснено прибудову, оскільки відповідач орендує приміщення з 26.05.2017. Водночас відповідач вказує, що не міг самостійно усунути порушення, так як вказана будівля не належить відповідачу на праві власності.

Також ТОВ «МПС Україна» було наголошено, що суб`єкт владних повноважень наділений правом звернення до суду з таким позовом у разі надання доказів неможливості перебудови такого об`єкту з метою усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб чи істотного порушення будівельних норм.

Через канцелярію суду 09.09.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли пояснення представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України про неможливість виконати вимоги ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2019 у справі № 640/4396/19, оскільки вона не виносила зазначені у даній ухвалі постанови. Водночас зауважено про необхідність витребування визначених в ухвалі від 15.08.2019 документів саме у позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019 витребувано у Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) докази сплати штрафів ТОВ «Білфорс» та ТОВ «МПС Україна» згідно винесених ДАБІ відповідних постанов, зокрема, №67/17/073-10939 та № 67/17/073-10940 від 28.11.2017, № 7/19/073-1344 від 12.02.2019.

Крім того, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.09.2019 повторно витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Білфорс»:

- належним чином завірені копії свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ;

- письмові пояснення щодо надання згоди на ремонт, перебудову, добудування і перепланування приміщення у відповідності п. 7.1.6. договору №8 оренди нерухомого майна від 26.05.2017 між ТОВ «Білфорс» та ТОВ «МПС Україна»;

- належним чином завірені копії технічної документації на об`єкт оренди станом на жовтень 2017 року.

09.10.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшли додаткові пояснення від позивача, у яких останній зазначає, що у зв`язку з несплатою штрафу у визначений законодавством строк та не оскарженням постанов у судовому порядку, постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності №67/17/073-10939 від 28.11.2017 та № 68/17/073-10940 від 28.11.2017 були надіслані Департаментом до органу державної виконавчої служби для примусового виконання. Водночас, відповідно до постанови № 7/19/073-1344 від 12.02.2019 ТОВ «МПС Україна» сплатило штраф у добровільному порядку.

До Окружного адміністративного суду міста Києва 10.10.2019 надійшло клопотання позивача про визнання явки представника ТОВ «Білфорс» в наступне судове засідання обов`язковою, а також клопотання про долучення документів (фотофіксації) до матеріалів справи.

30.10.2019 до суду надійшли додаткові пояснення від представника відповідача, у яких він вказує, що сплата відповідачем штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності відбулася виключно через технічну помилку бухгалтерії ТОВ «МПС Україна», тому сплата штрафу не є визнанням вини відповідачем. Також відповідачем зауважено, що надані позивачем додаткові докази (фотофіксація) не були додатком до актів перевірки, з них неможливо встановити, де зроблені фото, та ким використовується приміщення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2019 відмовлено у задоволенні клопотанні про визнання явки представника ТОВ «Білфорс» обов`язковою; ухвалено про перехід до стадії письмового провадження на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ТОВ «Білфорс» на праві приватної власності належить нерухоме майно будівля на АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору оренди нерухомого майна від 26.05.2017 № 8, укладеного між ТОВ «Білфорс» і ТОВ «МПС Україна», нежитлове приміщення, розміром 287,31 м2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , передається у тимчасове платне користування ТОВ «МПС Україна».

Позивачем було здійснено позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 , на підставі звернення народного депутата України Берези Б.Ю. від 25.09.2017 №597/411-17, наказу в.о. директора Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (далі - також Департамент) від 12.10.2017 № 670 та направлення для проведення позапланової перевірки від 12.10.2017 у період з 31.10.2017 по 13.11.2017, наказу в.о. директора Департаменту від 08.11.2017 №706 та направлення для проведення позапланової перевірки з 10.11.2017 по 23.11.2017.

За результатами перевірки уповноваженими особами Департаменту було складено Акт, відповідно до якого Департаментом було встановлено, що на замовлення ТОВ «МПС Україна» самовільно, без документів, що надають право виконувати будівельні роботи та належно затвердженої документації, розробленої у відповідності до вихідних даних, що видаються відповідними службами міста Києва, виконані роботи із реконструкції будівлі шляхом прибудови до першого поверху (орієнтовними розмірами 3,0м * 10,0м) за адресою: АДРЕСА_1 . Одночасно встановлено, що самовільно реконструйована будівля експлуатується ТОВ «МПС Україна» під заклад громадського харчування без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку. Клас наслідків (відповідальності) зазначеного об`єкту будівництва, відповідно до ДСТУ-НБВ.1.2-16:2013 «Визначення категорії складності об`єктів будівництва з урахуванням класу наслідків (відповідальності)» визначений як - СС1.

23.11.2017 Департаментом за результатами позапланової перевірки ТОВ «МПС Україна» винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а саме ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з вимогою заборонити експлуатацію будівлі на АДРЕСА_1 до усунення правопорушень у термін до 23.02.2017.

Також Департаментом складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.11.2017 та 28.11.2017 винесено постанову № 67/17/-73-10939 та № 68/17/073-10940 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до якої ТОВ «МПС Україна» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 60 624 гривень.

В подальшому, уповноваженими особами Департаменту, на підставі наказу в.о. директора Департаменту від 23.02.2018 №25 та направлення для проведення позапланового заходу від 16.01.2019 у період з 17.01.2019 до 30.01.2019 було проведено позапланову перевірку, відповідно до якої складено Акт від 30.01.2019. Згідно з Актом встановлено, що ТОВ «МПС Україна» не виконало вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, виданий Департаментом від 23.11.2017. Станом на 30.01.2019 Департамент не видавав та не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 .

30.01.2019 Департаментом складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності ТОВ «МПС Україна».

12.02.2019 Департаментом винесено постанову № 7/19/073-1344 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, згідно з якою ТОВ «МПС Україна» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 28 815 гривень.

Позивач акцентує, що ним було правомірно та в межах повноважень здійснено звернення до суду з зазначеним позовом, оскільки ТОВ «МПС Україна» не було усунуто вимоги припису.

З викладеними позивачем твердженнями відповідач не погодився та у своєму відзиві та додаткових поясненнях зауважив, що Департаментом не було надано доказів того, що саме відповідач здійснив зазначену реконструкцію у вигляді прибудови. Крім того, при винесенні припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Департаментом не було здійснено вказівку усунути порушення шляхом здійснення відповідної перебудови або чи можлива перебудова такого об`єкту.

Вирішуючи спір по суті, суд зауважує на таке.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності»», та іншими нормативно-правовими актами (тут і по тексту відповідні нормативно-правові акти наведено в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 та 4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після, зокрема, подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що належать до IV і V категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, вказаною нормою встановлено лише два способи усунення порушень у разі істотного відхилення від проекту, а саме: проведення перебудови або приведення об`єкта до попереднього стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Підстави для знесення об`єкта самовільного будівництва визначені у ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Так, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливою або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Як встановлено судом, внаслідок здійснення позапланової перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 , було встановлено виконання роботи із реконструкції будівлі шляхом прибудови до першого поверху (орієнтовними розмірами 3,0м*10,0м). Одночасно встановлено, що самовільно реконструйована будівля експлуатується ТОВ «МПС Україна» під заклад громадського харчування без прийняття в експлуатацію у встановленому порядку.

23.11.2017 Департаментом за результатами позапланової перевірки ТОВ «МПС Україна» винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, а саме ч. 1 ст. 34, ч. 8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», з вимогою заборонити експлуатацію будівлі на АДРЕСА_1 до усунення правопорушень у термін до 23.02.2017.

Водночас судом встановлено, що ТОВ «МПС Україна» не є власником зазначеної будівлі та заперечує здійснення зазначеної реконструкції у вигляді прибудови.

Також слід зазначити, що згідно договору оренди нерухомого майна №8 від 26.05.2017 укладеного між ТОВ «Білфорс» та ТОВ «МПС Україна» будівля розташована за адресою: АДРЕСА_1 надано ТОВ «Білфорс» в оренду ТОВ «МПС Україна» строк на 35 місяців.

Департаментом не було надано доказів того, що саме відповідач здійснив зазначену реконструкцію у вигляді прибудови.

Крім того, при винесенні припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Департаментом не було здійснено вказівку усунути порушення шляхом здійснення відповідної перебудови або можливості перебудови такого об`єкту.

Згідно з пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою.

При розгляді позовів про знесення самочинно збудованого об`єкта нерухомості суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №6 знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо притягнення винної особи до відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено лише два способи усунення порушень у разі істотного відхилення від проекту, а саме: проведення перебудови або приведення об`єкта до попереднього стану.

Разом з тим, за своїм змістом складений позивачем припис був неконкретним, не містив будь-яких імперативних вказівок щодо дій, які мають бути вчинені товариством, у порядку усунення виявлених перевіркою порушень.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Департаментом передчасно здійснено звернення до суду з позовом про зобов`язання ТОВ «МПС Україна» знести самочинно збудовану прибудову до першого поверху будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки суб`єктом владних повноважень надано доказів, що саме відповідач вчинив реконструкцію у вигляді прибудови зазначеною адресою, крім того припис Департаменту не містив будь-яких імперативних вказівок щодо дій, які мають бути вчинені товариством, у порядку усунення виявлених перевіркою порушень.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі статтею 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу статі 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В свою чергу, доводи відповідача підтверджені належними та достатніми доказами.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 14.11.2019 (справа № 826/2966/16).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко