Справа № 160/4890/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2021 року Справа № 160/4890/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника відповідача Кучеренко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу № 160/4890/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля" про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
31.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", в якій позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 відкрито провадження у справі № 160/4890/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.05.2021. Окрім того, означеною ухвалою суд залучив до участі у справі № 160/4890/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля». Останнє судове засідання по справі відбулося 01.06.2021.
11.05.2021 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" надійшли пояснення по справі, в яких остання зазначила, що вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору зазначила, що наказом ВСП "Шахтоуправління "Дніпровське" ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 15.04.2020 № 288 з 20.04.2020 по 15.05.2020 оголошено простій для працівників департаментів, відділів, дільниць, цехів ВСП "Шахтоуправління "Дніпровське". Цим наказом працівникам, які перебувають у простої, дозволяється не знаходитись у період простою за місцем роботи протягом всього робочого дня (зміни). Окрім цього, означеним наказом встановлено, що оплату працівникам, які перебувають у простої, нараховувати у відповідності з положенням Колективного договору та Галузевої угоди у розмірі, не нижче тарифної ставки (окладу). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору зазначила, що листок непрацездатності Серії АДЮ №582964 підлягає оплаті на загальних підставах, а дії відповідача щодо відмови в оплаті вищезазначеного листка непрацездатності є незаконними та суперечать чинному законодавству.
Позивач або його уповноважений представник у судове засідання 01.06.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи. Також, позивач надіслав до суду заяву (від 27.05.2021 (вх. № 8524/21 ел) про розгляд справи за відсутності позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні 01.06.2021 заперечив проти задоволення позовних вимог, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" у судове засідання 01.06.2021 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Також, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору надіслала до суду клопотання від 12.05.2021 (вх. №7595/21) про розгляд справи за відсутності її повноважного представника.
Згідно з ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) працював електрослюсарем підземним четвертого розряду з повним робочим днем у шахті на дільниці конвеєрного транспорту у Виробничому структурному підрозділі «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - роботодавець) та 24.12.2020 був звільнений на підставі п.2 ст.40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України).
Наказом ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» за №2888 від 15.04.2020, у період з 20.04.2020 по 15.05.2020 оголошено простій означеного підприємства з оплатою праці працівників, що знаходяться в простої, в розмірі не нижче тарифної ставки (окладу), як передбачено ч.1 ст.34, ч.1 ст.113 КЗпП України.
З матеріалів справи встановлено, що у період часу з 28.04.2020 по 12.05.2020 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, у зв`язку із загальним захворюванням, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АДЮ №582964.
Означений листок непрацездатності був наданий позивачем на розгляд комісії із соціального страхування ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - ВСП «ШУ Тернівське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».
26.05.2020 комісією прийнято рішення призначити позивачу матеріальне забезпечення по вказаному листку непрацездатності, що підтверджується протоколами засідання комісії із соціального страхування від 26.05.2020.
Вказана заява-розрахунок була передана роботодавцем позивача на розгляд до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на виконання вимог абз.2 п.2 Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, який затверджено постановою Фонду соціального страхування України №12 від 19.07.2018.
За результатами розгляду означеної заяви-розрахунку в частині щодо вищезазначеного листка непрацездатності відповідачем була направлена до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» квитанція №3 від 25.06.2020 про не прийняття заяви-розрахунку 001824 від 17.06.2020 з підстави: «Допомога по тимчасовій непрацездатності за календарні дні тимчасової непрацездатності, які збігаються з календарними днями перебування працівника в простої, за рахунок коштів Фонду не надається, оскільки це буде суперечити нормам ч.1 ст. 22 Закону України 1105».
Про відповідні обставини позивач дізнався із листа третьої особи за вих. №24 від 11.01.2021 та доданих до нього документів.
Вважаючи протиправною відмову відповідача у здійсненні фінансування ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» для оплати допомоги з тимчасової непрацездатності за дні перебування на лікарняному у зазначений період, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду із означеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105 від 23.09.1999 (далі - Закон № 1105).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону №1105, за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види матеріального забезпечення та соціальних послуг, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).
Пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону №1105 передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що допомога по тимчасовій непрацездатності, за своєю правовою природою, є формою матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу) у разі настання страхового випадку.
В свою чергу, за змістом статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Таким чином, оскільки заробітна плата є винагорода працівнику за виконану ним роботу, то необхідним є встановлення того, чи виплачується заробітна плата працівнику у період простою підприємства.
Визначення поняття «простій» наведено у статті 34 КЗпП України, за приписами якої простоєм є зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
Згідно із ч.1 ст.113 КЗпП України, час простою не з вини працівника, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оплату праці», оплата за час простою відноситься до інших норм і гарантій в оплаті праці, відмінних від заробітної плати.
Отже, така державна гарантія, як оплата за час простою, не є заробітною платою працівника в розумінні Закону України «Про оплату праці» та КЗпП України.
Таким чином, оскільки у період простою підприємства заробітна плата працівникам не виплачується, то не може мати місце і факт її втрати у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, що є обов`язковою умовою для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону №1105.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про те, що допомога по тимчасовій непрацездатності не виплачується працівнику у разі простою підприємства, окрім випадків коли працівникам на час простою визначено спеціальний графік роботи або передбачено необхідність їх виходу на роботу на певний період, тобто у випадках коли працівники фактично виконують роботу та отримують за це винагороду заробітну плату.
Разом з цим, суд враховує, що як допомога по тимчасовій втраті працездатності, так і оплата за час простою є державними гарантіями, а, отже, працівник підприємства, що знаходиться в простої, у разі настання страхового випадку (хвороба), не позбавлений державних гарантій у вигляді оплати за час простою.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що матеріали та фактичні обставини справи свідчать про те, що в межах спірних правовідносин відповідач діяв у відповідності до вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України.
Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення суду складений 11 червня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова