Справа № 420/8311/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/8311/21

Головуючий в 1 інстанції: Катаэва Е.В. ухвала суду першої інстанції постановлена у м. Одеса 21 травня 2021 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОДС Рент Груп» до Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради, за участі третьої особи без самосійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Готель Мілано», про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОДС Рент Груп» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги про визнання протиправним та скасування дозволу № 104 на проведення земляних та монтажних робіт; визнання протиправними дій щодо встановлення огородження земельної ділянки з кадастровим номером: :19:001:0010; усунення перешкод у користуванні майном.

При цьому, позивачем подано заяву про забезпечення адміністративного позову, шляхом: зупинення дії оскаржуваного дозволу № 104; заборони виконавчому комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, іншим виконавчим органами Одеської міської ради, ЖКС «Фонтанський», іншим юридичним та фізичним особам проводити роботи з благоустрою та будь-які інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :19:001:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, інших виконавчих органів Одеської міської ради, ЖКС «Фонтанський», інших юридичних та фізичних осіб забезпечити вільний доступ ТОВ «ОДС Рент груп» до його об`єктів рухомого та нерухомого майна.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року частково задоволено заяву про забезпечення адміністративного позову, а саме: зупинено дію оскаржуваного дозволу № 104; заборонено Виконавчому комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, іншим виконавчим органами Одеської міської ради, ЖКС «Фонтанський», іншим юридичним та фізичним особам проводити роботи з благоустрою та будь-які інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :19:001:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаною ухвалою відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні зави позивача про забезпечення адміністративного позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий про прийняття до розгляду заяви позивача про забезпечення адміністративного позову, так як така заява підписана особою, яка не мала права на її підписання.

Також, апелянт наголошує на тому, що у межах спірних правовідносин наявний спір про право власності, а тому дана справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З іншого боку, апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно не надано правової оцінки тому, що земельна ділянка з кадастровим номером :19:001:0010 не знаходиться у фактичному користуванні позивача, а також тому, що зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості, на яке він посилається в обґрунтування факту порушення своїх прав, не є підставою для забезпечення адміністративного позову, так як таке майно фактично знищено.

В свою чергу, третьою особою подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що подана суб`єктом владних повноважень апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, так як у межах спірних правовідносин відсутні правові підстави для забезпечення адміністративного позову ТОВ «ОДС Рент Груп».

Крім того, третя особа наголошує на тому, що зупинення дії оскаржуваного дозволу є фактичним вирішенням спірних правовідносин без розгляду даної адміністративної справи.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ОДС Рент Груп» подано заяву про забезпечення адміністративного позову, шляхом: зупинення дії оскаржуваного дозволу № 104; заборони виконавчому комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, іншим виконавчим органами Одеської міської ради, ЖКС «Фонтанський», іншим юридичним та фізичним особам проводити роботи з благоустрою та будь-які інші роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :19:001:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, інших виконавчих органів Одеської міської ради, ЖКС «Фонтанський», інших юридичних та фізичних осіб забезпечити вільний доступ ТОВ «ОДС Рент груп» до його об`єктів рухомого та нерухомого майна.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ОДС Рент Груп» має на праві приватної власності об`єкти нерухомості та здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, за наслідком оцінки наданих позивачем пояснень та доказів, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення заяви позивача про забезпечення адміністративного позову, так як до вирішення спірних правовідносини можуть бути суттєво порушені права позивача, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності дозволу Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради № 104 на проведення земляних та монтажних робіт, а також дій Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради щодо встановлення огородження земельної ділянки з кадастровим номером: :19:001:0010.

При цьому, ухвалою суду першої інстанції задоволено заяву товариства про забезпечення адміністративного позову, а саме зупинено дію оскаржуваного дозволу № 104, а також заборонено Виконавчому комітету Одеської міської ради, Департаменту благоустрою міста Одеської міської ради, іншим виконавчим органами Одеської міської ради, ЖКС «Фонтанський», іншим юридичним та фізичним особам проводити роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :19:001:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В даному випадку, як зазначається товариством в подій заяві про забезпечення адміністративного позову та вбачається із зібраних матеріалів у справі, товариство є власником об`єктів нерухомості, а також комплексу тимчасових споруд, призначених для здійснення господарської діяльності (ярмарок), що знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :19:001:0010.

В свою чергу, оскаржуваним дозволом на проведення земляних та монтажних робіт передбачено здійснення таких робіт на виконання затвердженого проекту благоустрою території, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, як вбачається із наявних графічних матеріалів, проведення відповідного благоустрою також передбачено та вже здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером :19:001:0010, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Тому, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення заяви позивача про забезпечення адміністративного позову, погодившись з посиланнями позивача на можливе порушення своїх прав, як власника нерухомого, рухомого майна та суб`єкта господарювання, відновлення яких значно ускладниться або стане неможливим за наслідком проведення спірних робіт з благоустрою.

Між тим перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному апелянт вважає, що у представника ТОВ «ОДС Рент Груп» відсутні повноваження на підписання адміністративного позову та заяви про забезпечення адміністративного позову.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що згідно ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно ч. 6 ст. 59 КАС України, оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що надана адвокатом копія довіреності, посвідчена самим адвокатом, може підтверджувати наявність у нього повноважень, як представника юридичної особи за відповідною довіреністю.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Між тим, до Єдиного реєстру адвокатів України внесено відомості про адвоката Акименка Вадима Михайловича, згідно свідоцтва № 1421 від 31 січня 2006 року, виданого Одеською обласною КДКА.

Крім того, апелянт та третя особа наголошують на тому, що у межах спірних правовідносин наявний спір про право власності, а тому дана справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що на даній стадії розгляду адміністративної справи судом апеляційної справи не здійснюється розгляд позовних вимог товариства по суті, а лише перевіряється законність та обґрунтованість конкретної ухвали суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів враховує, що предметом спору у даній справі, зокрема, є перевірка правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення (дозволу на проведення робіт з благоустрою).

В свою чергу, захист своїх майнових прав позивачем, які на його переконання можуть бути порушені проведенням спірних робіт з благоустрою, що проводяться на підставі оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, не дає підстав вважати ухвалу суду першої інстанції про забезпечення адміністративного позову такою, що прийнята з очевидним порушенням правил предметної юрисдикції.

Тому, колегія суддів вважає, що надання належної правової оцінки зазначеним посиланням відповідача та третьої особи, з дослідженням усіх обставин справи, може бути здійснено лише судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

В свою чергу, перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність правових підстав для забезпечення адміністративного позову у даній справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

В свою чергу, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В даному випадку, як зазначено колегією суддів вище, товариство є власником об`єктів нерухомості (підвальній приміщення та одноповерхова споруда), а також комплексу тимчасових споруд, призначених для здійснення господарської діяльності (ярмарок).

Між тим, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

В даному випадку, надані до суду витяги з Державного реєстру прав підтверджують наявність зареєстрованого за ТОВ «ОДС Рент Груп» права власності на відповідні об`єкти нерухомості.

При цьому, як зазначено вище, відомості про речові права, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав.

В свою чергу, в підтвердження викладених в апеляційній скарзі та відзиві третьої особи доводів, останніми не надано до суду доказів державної реєстрації припинення права власності на відповідні об`єкти нерухомості, зокрема, підвальні приміщення, площею 524,2 м2.

При цьому, колегія суддів вважає, що на даній стадії судового процесу суд першої інстанції не мав обов`язку встановлювати технічний стан відповідних об`єктів нерухомості та вірно констатував факт наявності зареєстрованого права власності за позивачем.

Між тим, проведення благоустрою території, яка знаходиться біля та над об`єктами нерухомості позивача, при наявності спору між позивачем та суб`єктом владних повноважень щодо правомірності такого благоустрою, а також зведення огорож навколо тимчасових споруд позивача, призначених для здійснення господарської діяльності (ярмарку), на переконання колегії суддів, може порушити майнові та господарські права позивача.

Крім того, колегія суддів вважає, що обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову є адекватним та співмірним, так як захист майнових та господарських прав особи є приорітетнішим за необхідність проведення благоустрою території без вирішення спірних правовідносин у судовому порядку.

При цьому, колегія суддів лише констатує обґрунтованість посилань товариства на порушення його прав та інтересів спірними роботами з благоустрою території, відновлення яких після проведення відповідних робіт може ускладнитись та потребуватиме значних зусиль та витрат.

Між тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, тимчасове зупинення дії оскаржуваного дозволу не вирішує питання про правомірність такого дозволу.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції при розгляді заяви позивача не допущено порушень норм процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 308, 311, 316, 325, 379 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року без змін.

Судові витрати, а саме судовий збір за подання апеляційної скарги, покласти на Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.