Справа № 286/1488/21
Суддя: Кулініч Я. В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 286/1488/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в поряку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Овруч адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , -

В С Т А Н О В И В:

26.04.2021 року ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області, що знаходиться по вул. Залізнична, 15 в м. Луцьк, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №660202 від 14.04.2021, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., провадження у справі закрити, мотивуючи тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 14.04.2021 року інспектором управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції Шевчиком Тарасом Володимировичем його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено штраф в сумі 340 грн.. До адміністративної відповідальності його притягнуто за те, що як вказано в постанові 14.04.2021 року о 14 год.15 хв. на автодорозі М07 Київ - Ковель-Ягодин 382 км.+400 м, керуючи автомобілем VOLVO - S60 номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» при горизонтальній лінії дорожньої розмітки 1.12 «Стоп лінія», а саме: здійснив проїзд без зупинки на лінії 1.12, чим порушив п. 8.4 Б ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП. З винесеною постановою категорично не згоден, оскільки керуючи автомобілем, наближаючись до нерегульованого перехрестя, він зупинився біля дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Через декілька метрів попереду знака 2.2, була розташована розмітка 1.12 (стоп-лінія). Маючи добру оглядовість з усіх напрямів руху, впевнившись у відсутності транспортних засобів, які рухаються по перехрещуваній дорозі, не створюючи перешкод для руху пішоходів продовжив рух без зупинки на стоп - лінії. Після чого був зупинений інспектором поліції, який притягнув його до адміністративної відповідальності, зате, що не зупинив транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп - лінією). На його вимогу надати докази вчинення правопорушення, а саме: відеозапис з нагрудної камери поліцейського або відеореєстратор зі службового автомобіля, інспектор відмовився, тим самим проігнорував законне прохання надати докази правопорушення, а тому вважає, що інспектор не мав доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки твердження позивача, що він здійснив зупинку згідно вимоги ПДР є помилковими, так як згідно норм ПДР він повинен був зупинитися на вимогу знаку 2.2 безпосередньо перед розміткою 1.12, а не перед знаком, для того, щоб впевнитись в безпеці дорожнього руху при повороті направо на перехресті. Крім того, надано відеозапис, яким зафіксована процедура притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що зупинився між знако і стоп - лінією.

Уповноважена особа Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Судом встановлено, що 14.04.2021 року інспектором УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Шевчик Тарасом Володимировичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №660202, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. за порушення вимог ч.1 ст. 122 КУпАП. З постанови видно, що 14.04.2021 року о 14 год.15 хв. на автодорозі М07 382 км.+400 м, ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLVO - S60 номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знака 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» при горизонтальній лінії дорожньої розмітки 1.12 «Стоп лінія», а саме: здійснив проїзд без зупинки на лінії 1.12, чим порушив п. п. Б п. 8.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова підписана позивачем і не містить зауважень.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається ПДР, згідно з п.1.9. яких особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.п. Б п. 8.4 ПДР України знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги.

В пункті 8.5.1 ПДР України визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

В розділі 34 Правил дорожнього руху України визначено, що горизонтальна розмітка позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Дорожнім знаком пріоритету 2.2 Правил дорожнього руху "Проїзд без зупинки заборонено" визначено, що забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Згідно із частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року № 1408/27853 (далі по тексту -Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідачем на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду були надані докази, а саме: відео з нагрудної камери.

З дослідженого судом відеозапису видно, що позивач, керуючи транспортним засобом VOLVO - S60 номерний знак НОМЕР_1 , під`їжджаючи до перехрестя зупинився перед дорожнім знаком «Проїзд без зупинки заборонено», не доїжджаючи до стоп - лінії, при цьому здійснюючи поворот направо не зупинився безпосередньо перед стоп-лінією.

Крім цього, на відеозаписі зафіксована процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відповідності з вимогами ст. 252 цього Кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст.ст.75-76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже в судовому засіданні встановлено, що позивач повертаючи на перехресті на право безпосередньо не зупинився перед стоп - лінією, що є порушенням вимог п.п. Б п. 8.4. ПДР України, а тому працівником поліції було правомірно винесено постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наданих доказів для встановлення вини позивача, суд вважає, достатніми для прийняття оспорюваного рішення.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, судом досліджено, що стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись, ст. ст. 7, 9, 126, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 19-20, 77,90, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Овруцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Я. В. Кулініч