Справа № 640/15667/20
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 640/15667/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача в частині застосування обмеження пенсії максимальним розміром позивачу під час її перерахунку;

- зобов`язати відповідача не застосовувати обмеження пенсії максимальним розміром при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2019 року у справі №640/968/19;

- здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідач при виконанні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2019 року у справі №640/968/19 здійснив перерахунок пенсії позивачу, проте обмежив її нарахування та виплату максимальним розміром.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження) на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач відзиву на позовну заяву та відповідних доказів до суду не надав, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали, суд встановив такі обставини справи.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2018 року у справі №757/70273/17-а за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено, зобов`язано ГУ ПФ України в м. Києві відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі довідки № 22/6-72043 від 12 травня 2017 року провести з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату його пенсії ОСОБА_1 з включенням до загальної суми грошового забезпечення, з якої буде перерахована пенсія, з 01 січня 2016 року, а також у подальшому, надбавки за виконання особливо - важливих завдань у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням і надбавки за вислугу років - 3600 грн. та премії у розмірі 85% по відношенню до усіх зазначених вище нарахувань - 9180 грн., що входять до рахунку його пенсії по пенсійній справі , без обмеження максимального розміру пенсії на підставі Рішення Конституційного суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2018 року у вказаній справі ГУ ПФУ в м. Києві відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року та повернуто апеляційну скаргу.

Таким чином, постанова Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2018 року у справі №757/70273/17-а набрала законної сили 23 червня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від10 червня 2019 року в адміністративній справі №640/968/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві нездійснення ОСОБА_1 перерахунку з 01 січня 2016 року пенсії в розмірі 80 % відповідних сум грошового забезпечення, зобов`язано ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позову - відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 30 листопада 2019 року відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду.

За наслідками розгляду заяви позивача щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2019 року в адміністративній справі №640/968/19 ГУ ПФ У в м. Києві листом від 28 лютого 2020 року №2600-0312-8/24875 повідомив, що в листопаді 2019 року виконано вказане рішення суду в межах покладених зобов`язань; з 01 грудня 2019 року розмір пенсії позивача становить 15984,00 грн; за період з 26 вересня 2019 року (дата набрання законної сили рішенням) по 30 листопада 2019 року позивачу нараховано кошти в сумі 3583,67 грн; щодо виконання рішення суду за період з 01 січня 2016 року по 25 вересня 2019 року, позивачу нараховано кошти у розмірі 13394,33 грн за період з 01 липня 2018 року по 25 вересня 2019 року, які наразі неможливо виплатити через відсутність порядку здійснення виплат.

Листом ГУ ПФ У в м. Києві від 07 квітня 2020 року №2600-0312-8/43963 за наслідками розгляду заяви позивача повідомлено, що, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від10 червня 2019 року в адміністративній справі №640/968/19 зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії позивача без обмеження максимальним розміром пенсії не визначено, перерахунок пенсії було проведено з урахуванням статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», якою встановлено максимальний розмір пенсії.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 12 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з яких було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частиною сьомою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (в редакції Закону України від «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Разом з тим, суд зазначає, що вказане положення рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі 1-38/2016 визнано неконституційним.

Рішенням Конституційного суду від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі 1- 38/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення положення частини сьомої статті 43 які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до статті 1512 Конституції України рішення та висновки Конституційного суду України є обов`язковими, остаточними та не може бути оскаржені.

Таким чином, суд зазначає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Це означає, що починаючи з 20 грудня 2016 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII, від 6 грудня 2016 року, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2016 р.» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 р.».

Отже, буквальне розуміння змін внесених Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дає змогу дійти висновку, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни є нереалізованими.

Таким чином, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 06 листопада 2018 р. у справі №522/3093/17.

Крім того, Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій розглянув питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Як встановлено судом, на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києві від 10 червня 2019 року у справі №640/968/19 позивачу здійснено перерахунок та часткову виплату пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80%, проте, під час здійснення перерахунку відповідач обмежив пенсійні виплати позивача максимальним розміром, що не заперечується сторонами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача були відсутні підстави для виплати пенсії позивачу з обмеженням її максимальним розміром, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача в частині застосування обмеження пенсії максимальним розміром позивачу під час її перерахунку та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, в частині дати, з якої слід здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром суд зазначає, що, оскільки рішення Конституційного суду №7-рп/2016 у справі 1-38/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: - частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень», винесене 20 грудня 2016 року, саме з цієї дати у позивача виникає право на нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в частині дати, з якої відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

Згідно з частиною першою статті 9, статтею 72, частинами першою, другою, п`ятою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, з урахуванням дати винесення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 у справі 1-38/2016, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір за рахунок коштів ГУ ПФ У в м. Києві пропорційно до розміру задоволених вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись 2, 5-11, 73-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині застосування ОСОБА_1 обмеження пенсії максимальним розміром під час її перерахунку відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2019 року в адміністративній справі №640/968/19.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум з 20 грудня 2019 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів.

Позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (; 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Суддя Н.А. Добрівська