Справа № 360/2133/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2133/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління Пенсійного Фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

1) визнати протиправні дії відповідача щодо зменшення розміру відсотку з 90% до 50% від винагороди працюючого на відповідній посаді судді при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130 з урахуванням фактичного виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває на обліку у відповідача та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Позивач зазначає, що Луганським апеляційним судом відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» та Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 позивачу була надана для подання до органів ПФУ довідка про суддівську винагороду від 10 березня 2020 року № 130, відповідно до якої розмір суддівської винагороди, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 18 лютого 2020 року складає 173415,00 грн. Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із вказаного в довідці розміру суддівської винагороди.

13 травня 2020 року позивачем було отримано рішення відповідача від 30 квітня 2020 року за № 2661/2020, яким повідомлено про відмову позивачу в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно з поданою заявою від 10 березня 2020 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 № 360/3382/20 визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 30 квітня 2020 року № 2661/2020 та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі заяви від 10.03.2020 та довідки Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130, з урахуванням фактично сплачених сум.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі № 360/3382/20 за заявою позивача від 18.12.2020, відповідачем здійснено перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% від розміру зазначеної у довідці суддівської винагороди.

З посиланням на норми Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивач вважає дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення грошового утримання судді у відставці протиправними.

Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області позов не визнало, про що через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 31.05.2021, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити (арк. спр. 70-69).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що 10.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) у зв`язку з прийнятим Конституційним Судом України 18.02.2020 Рішенням № 2-р/2020.

Для перерахунку довічного утримання надав довідку від 10.03.2020 № 130, видану Луганським апеляційним судом про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №360/3382/20 адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30.04.2020 № 2661/20 про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 19.02.2020;

- у задоволенні позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90/ від суддівської винагороди, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130 відмовлено у зв`язку із передчасністю таких вимог.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі № 360/3382/20 набрало законної сили 01.12.2020.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі № 360/3382/20 відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020.

Щомісячне довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 складає 50% від суми зазначеної у довідці від 10.03.2020 № 130. Загальний розмір грошового утримання позивача з 19.02.2020 склав 87117,00 грн.

Відповідач заначив, що згідно наявному в матеріалах пенсійної справи розрахунку стажу судді, стаж роботи позивача становить 25 років 04 місяці 22 дні.

Проте період служби в лавах Радянської армії, навчання та стаж роботи на інших посадах (крім роботи на посаді судді) неможливо врахувати до відсоткового обчислення понаднормових років на посаді судді. У позивача немає понаднормових років на посаді судді, тому процентне співвідношення суддівської винагороди складає 50 відсотків.

Позивачу надано обґрунтовану відповідь на його звернення щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі № 360/3382/20.

Не погоджуючись з вимогою позивача про здійснення йому як судді у відставці перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130 у розмірі 90 % винагороди судді Луганського апеляційного суду з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020, який є предметом спору в цій справі, відповідач зазначив, що наразі діє Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402.

Згідно із пунктом 2 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VІ, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону № 1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку/

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2статті 142 Закону № 1402).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає ніякої підстави, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010. Але, з 18.02.2020 з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 в частині регулювання щомісячного грошового утримання, остаточно втратив чинність. Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Неможливо використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

За таких обставин, відповідач вважає, що в частині не здійснення перерахунку у розмірі 90% грошового утримання судді, відповідач діяв у рамках Закону та правомірно, оскільки виконав рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі №360/3382/20 щодо перерахунку позивачу щомісячного довічного утримання судді з 19.02.2020 виходячи з розрахунку стажу судді, який прямо врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону № 1402.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху (арк.спр.39-40).

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 48-49).

Ухвалою від 05 липня 2021 року замінити відповідача - Управління Пенсійного Фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області, на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (арк. спр. 79).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , є суддею у відставці Апеляційного суду Луганської області та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку Луганської області, отримує щомісячне довічне грошове утримання, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України, посвідчення судді у відставці № НОМЕР_2 (арк. спр. 7-10).

Управлінням Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку Луганської області при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 02.12.1994 здійснено розрахунок стажу, відповідно до якого загальний стаж позивача складає 42 роки 2 місяці 6 днів, стаж судді 20 років 4 місяці 09 днів (арк. спр. 60).

Згідно з розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про перерахунок від 10.12.2020 загальний стаж позивача складає 42 роки 2 місяці 6 днів, стаж судді 20 років 4 місяці 09 днів, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 як судді у відставці складало 90 % розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді (арк. спр. 192).

05.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із визнанням неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положень пункту 25 Розділу XІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIІІ надавши довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 130 від 10.03.2020 (арк. спр. 39, 56, 57).

Відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 130 від 10.03.2020, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 173415,00 грн, з яких: посадовий оклад - 115610,00 грн, доплата за вислугу років 50% - 57805,00 грн.

Рішенням про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання від 30.04.2020 № 2661/2020 ( ОСОБА_1 ) у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивачу відмовлено (арк. спр. 57-58).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 в адміністративній справі № 360/3382/20 позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправним та скасоване рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 30 квітня 2020 року № 2661/2020 ( ОСОБА_1 ) про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі заяви від 10 березня 2020 року, зареєстрованої за № 2661; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року на підставі заяви від 10 березня 2020 року, зареєстрованої за № 2661, та довідки Луганського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 130, з урахуванням фактично сплачених сум; у задоволенні позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10 березня 2020 року № 130, відмовлено.

Згідно з протоколом призначення пенсії від 10.12.2020 позивачу перераховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, у розмірі 50% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді (арк. спр. 26, 62-64).

Листом від 24.12.2020 № 1216-02-8/11668 позивачу надано відповідь на заяву щодо виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 у справі № 360/33382/20 (арк. спр. 25-26).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

З вищевказаних обставин судом з`ясовано, що предметом спору у цій справі є правомірність зменшення відповідачем відсоткового значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, за наслідками здійсненого на виконання рішення суду у справі № 360/3382/20 перерахунку.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон № 1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (пункт 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх Рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Так, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013). Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним Конституційний Суд України Рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.06.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку є стаття 142 Закону № 1402-VІІI.

Разом з тим, суд вважає помилковим посилання позивача на те, що такий перерахунок має бути здійснений, виходячи з 90% від суддівської винагороди працюючого судді.

Так, позивач у своєму позові просить здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

Суд вважає за необхідне зазначити, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді без врахування положень частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІI, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку.

Крім того, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково положення з різних законів.

Суд звертає увагу відповідача, що при перерахунку пенсії позивача ним безпідставно здійснено нове обрахування стажу та у зв`язку із цим визначено розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 % від суддівської винагороди позивача.

Так, постановою Артемівського районного суду м. Луганська від 23.08.2013, з урахуванням ухвали про виправлення помилки в резолютивній частині постанови від 23.09.2013, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Артемівському районі м. Луганська провести перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 в розмірі 90% від заробітної плати судді Апеляційного суду Луганської області , що працює на відповідній посаді починаючи з 05.06.2013 на підставі довідки № 266 від 31.07.2013 Апеляційного суду Луганської області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше проведених виплат (арк. спр. 22-24).

Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, постановою Артемівського районного суду м.Луганська від 23.08.2013 встановлено, що позивач є суддею у відставці, має стаж роботи понад 20 років, тому має право на перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру 90% заробітної плати судді Апеляційного суду Луганської області.

Згідно з розпорядженням УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області № 50108 від 13.09.2014 зарахований страховий стаж ОСОБА_1 становить: на посаді судді - 25 років 04 місяці 22 дні, загальний стаж (повний) - 42 роки 02 місяці 06 днів (арк. спр. 29).

Отже, стаж позивача, який давав йому право на обрахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із розміру 90% заробітної плати, був обрахований пенсійним органом та становив 25 років 04 місяці 22 дні.

Згідно з розпорядження Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про перерахунок від 10.12.2020 стаж позивача обраховано наступним чином: загальний стаж позивача - 42 роки 2 місяці 6 днів, стаж судді 20 років 4 місяці 09 днів, щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 як судді у відставці складало 50 % розміру заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді (арк.спр.59), що свідчить, що відповідач зменшив стаж позивача на посаді судді.

Як вже було зазначено раніше, згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що вказана норма встановлює відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді, та не надає право пенсійному органу при здійсненні перерахунку разом із зменшенням розміру відсотку зменшувати стаж позивача на посаді судді, який вже був обрахований, визначений і надав право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді в залежності від стажу у певному відсотку.

Такі дії відповідача порушують законні права та інтереси позивача, оскільки як вже було зазначено, рішенням суду встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді становить понад 20 років, а за матеріалами пенсійної справи стаж позивача на посаді судді становить 25 років 04 місяці 22 дні.

Отже стаж роботи позивача на посаді судді становить не 20 років 04 місяці 11 днів, як помилково вважає відповідач, а 25 років 04 місяці 22 дні, що свідчить про безпідставність застосування процентного відсотку в розмірі 50, оскільки такий відсоток складає 60% від суддівської винагороди (5 років понаднормових: 5 х 2% =1 0% + 50%).

Вищевикладене обумовлює підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення позивачу відсоткового значення до 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130, при перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням висновків суду щодо обрахування стажу, із розрахунку 60% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130.

Є неприйнятними доводи відповідача, що із заявою встановленого зразка для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90% від суддівської винагороди позивач не звертався, оскільки відповідача зобов`язано до вчинення дій щодо перерахунку щомісячного довічного утримання позивача за його заявою про перерахунок від 10 березня 2020 року, яка відповідає встановленій законодавством формі, за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тобто, заявою, що створює такий правовий наслідок, як здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з визначенням відповідного відсотку від суддівської винагороди працюючого судді , є заява позивача від 05 березня 2020 року, та ніяких інших додаткових заяв не потребується.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн (арк. спр. 6).

З огляду на те, що судом встановлено порушення відповідачем конституційного права позивача на належний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання як складової частини права на соціальний захист і спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце мешкання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення до 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130, при перерахунку йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, - із розрахунку 60% від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці Луганського апеляційного суду від 10.03.2020 № 130 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова