Справа № 280/8112/20
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2021 року м. Дніпросправа № 280/8112/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат»

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року (суддя Конишева О.В., м. Запоріжжя) у справі № 280/8112/20

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат»

до Дніпровської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

У листопаді 2020 року ПрАТ «ЗЗРК» звернулося до суду із позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення про збільшення ПрАТ «ЗЗРК» сум грошових зобов`язань за платежами:

- мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (вид 0 на загальну суму 121 431 грн. 60 коп.;

- податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 0 на загальну суму 24 286 грн. 20 коп.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване правомірністю висновків, що викладені у акті документальної невиїзної перевірки ПрАТ «ЗЗРК», що стали підставою для винесення митним органом спірних податкових повідомлень-рішень, а також тим, що порушення відповідачем порядку вручення вказаних рішень, зокрема, щодо їх направлення підприємству без зазначення їх номера та дати, само по собі не є підставою для скасування вказаних рішень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «ЗЗРК» оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на неповне з`ясування судом першої інстанції усіх обставин справи, посилаючись на ненадання судом першої інстанції правової оцінки факту відсутності правових підстав для включення митним органом до переліку документів, що підлягали перевірці, МД від 06.03.2020 № UA 110250/2020/000221, а також супутніх документів, у тому числі сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 № А51914934. Також скаржник зазначив, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо визначення класифікацій номенклатури товарів згідно Гармонізованої системи опису та кодування товарів, а саме ГС 8431, сертифікатом EUR.1, посилаючись на те, що вказані дані зазначаються безпосередньо у митній декларації. Водночас, правомірність застосування ПрАТ «ЗЗРК» преференційного режиму при оформленні МД від 06.03.2020 № UA 110250/2020/000221 підтверджено сертифікатом EUR.1 від 16.12.2019 № А51914934, що свідчить про відсутність у діях ПрАТ «ЗЗРК» порушень вимог чинного законодавства. Крім того, скаржник вказав на порушення митним органом Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015, яке полягає у надісланні відповідачем на адресу скаржника спірних податкових повідомлень-рішень без зазначення їх дати та номера. З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач з вимогами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на неї, у якому посилаючись на обставини, зафіксовані актом перевірки ПрАТ «ЗЗРК», вказав на правомірність та обґрунтованість спірних податкових повідомлень-рішень, що було вірно встановлено судом першої інстанції. Також, зазначив, що для товарів, які класифікуються у товарній позиції ГС 8431, яка зазначена у сертифікаті EUR.1 від 16.12.2019 № А51914934, згідно Додатку ІІ Доповнення І Конвенції до Угоди про асоціацію між Україною та країнами Європейського Союзу встановлені відмінні умови набуття преференційного статусу походження товару в рамках Угоди, що підтверджено листом Державної митної служби України від 27.03.2020 № 16-03/16-01/7.5/563. Посилаючись на зміст вказаного листа, відповідач вказав на неможливість застосування преференційного режиму для товарів, оформлених МД від 06.03.2020 № UA 110250/2020/000221. Враховуючи зазначене, відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 30.06.2021 року представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без змін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період часу з 31.08.2020 по 11.09.2020 на підприємстві з іноземними інвестиціями у формі приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» (далі - ПрАТ «ЗЗРК») на підставі наказу № 220 від 19.08.2020 року проводилась документальна невиїзна перевірка дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, в частині правомірності застосування преференційного режиму за митними деклараціями (далі МД) типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 №UA 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221.

Під час перевірки використано наступні документи:

- облікова картка НОМЕР_1 (в електронному вигляді);

- ЕМД: типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 №UA 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 з наявними копіями документів (в електронному вигляді);

- сертифікат з перевезення товару ЕUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934, виданий митним органом Французької Республіки, відповідно до вимог ст. 16 Доповнення І до Регіональної Конвенції до Угоди;

- відповідь уповноваженого органу Королівства Швеція щодо результату перевірки сертифікатів з перевезення товару ЕUR.1 від 04.05.2017 № А 2200987, від 02.08.2017 № А 2244193;

- інформаційно-аналітична система «Ліга-Закон», АСМО «Інспектор», відкриті джерела інформації.

За результатом перевірки встановлено, що митне оформлення товарів було здійснено із застосуванням режиму вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2017 № 1678-VII.

За результатом перевірки встановлено, що митне оформлення товарів № 2, № 9, № 10, № 11, № 12, № 19, № 24, № 25 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, товарів № 1, № 2, № 4, № 5, № 6, № 8, № 9, № 18, № 22 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, товарів №1, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 8, № 9, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 17, № 20, № 21, № 22, № 23 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, товарів № 3, № 4, № 5, № 7, № 9, № 10, № 14, № 15, № 16, № 17, № 18, № 20, № 21, № 22, № 26 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, товарів № 1, № 3 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, товарів № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 18, № 19, № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 26, № 27, №28, № 29, № 30, № 31, № 32,№ 33, № 34 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 було здійснено із застосуванням режиму вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2017 № 1678-VII.

Відповідно до ст. 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «Походження товару» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони», ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678 (далі Протокол 1 до Угоди) ПрАТ «ЗЗРК» для підтвердження заявленого преференційного режиму для товарів за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, надано сертифікати з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 2200987, від 02.08.2017 № А 2244193, видані уповноваженими органами Королівства Швеція.

Державною фіскальною службою України відповідно до ст.ст. 32, 33 Протоколу 1 до Угоди з метою перевірки автентичності вищезазначених сертифікатів з перевезення товару EUR.І та встановлення статусу походження товарів в системі преференцій Угоди ЄС відповідно до правил, встановлених Протоколом 1 до Угоди, був направлений запит до уповноважених органів Королівства Швеція (лист Запорізької митниці ДФС до Державної фіскальної служби України від 05.11.2018 № 1572/8/08-70-19-02).

Листом від 10.12.2019 № ТУ-2019-06959 Уповноважений орган Королівства Швеція не підтвердив преференційний статус походження товарів, зазначених у сертифікатах з перевезення товару EUR.1 від 04.05.2017 № А 2200987, від 02.08.2017 № А 2244193.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що скаржник не погоджується лише з не підтвердженням преференцій по декларації за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221, виданій митним органом Французької Республіки, з іншими порушеннями позивач погодився.

Зокрема, відповідно до ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження, ратифікованої Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII (далі - Доповнення І Конвенції) ПрАТ «ЗЗРК» для підтвердження заявленого преференційного режиму для товарів № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 10, № 11, № 12, № 13, № 14, № 15, № 16, № 18, № 19, № 20, № 21, № 22, № 23, № 24, № 26, № 27, № 28, № 29, № 30, № 31, № 32, № 33, № 34 за ЕМД типу ІМ 40 ДЕ від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221, надано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934, виданий митним органом Французької Республіки, відповідно до вимог ст. 16 Доповнення І Регіональної Конвенції до Угоди.

Описані у вищезазначеному сертифікаті з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 №А51914934 товари віднесені до товарної позиції Гармонізованої системи опису та кодування товарів (далі ГС) 8431.

В Україні товари класифіковані у різних товарних позиціях, що підтверджується графою 33 ЕМД від 06.03.2020 № UA 110250/2020/000221.

Митним органом під час проведення перевірки встановлено, що для товарів які класифікуються у товарних позиціях 9030, 8536, 8481, 8307, 4016, 4812, 8435, 8421, 8483, 5911, 7326, 8413, які зазначив скаржник в декларації № UA 110250/2020/000221, встановлені відмінні умови набуття преференційного статусу походження товару в рамках Угоди, ніж до товарної позиції ГС 8431, яка зазначена в сертифікаті від 16.12.2019 №А51914934.

У зв`язку з зазначеним, на виконання положень ст. 32 Доповнення І Конвенції до Угоди та у порядку, встановленому наказом Державної митної служби України від 13.09.2010 № 1050 «Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби звернень митних органів щодо проведення перевірки сертифікатів про походження товару», митницею до Державної митної служби України направлено лист від 20.03.2020 № 7.5-08- 03-1/15/4/2587 стосовно направлення запиту до митних органів Французької Республіки щодо перевірки автентичності Сертифікату EUR.1 та з`ясування питання виконання умов Додатку II Доповнення І Конвенції до Угоди до товарів, які в Україні класифіковано у товарних позиціях 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536.

Оскільки департамент митно-тарифного та нетарифного регулювання Державної митної служби України листом від 27.03.2020 №16-03/16-01/7.5/563 (вх. митниці від 30.03.2020 №4761/4-7.5-08-03-03) повідомив митницю, що згідно зі ст. 7 Доповнення І Конвенції до Угоди, класифікаційною одиницею для застосування положень Конвенції має бути окремий товар, який розглядається як базова одиниця при визначенні класифікації з використанням номенклатури ГС, тому митницею зроблений висновок, що сертифікат з перевезення EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934 видано з урахуванням вказаних вимог, але тарифні преференції застосовуються на товари, якщо вони становлять єдину класифікаційну одиницю, тому товари оформлені за ЕМД типу IM 40 ДЕ від 06.03.2020 № UA110250/2020/000221 не можуть розглядатись як товари преференційного походження.

За результатами документальної невиїзної перевірки складено акт від 24.09.2020 № 0027/20/7.5-19/00191218, згідно висновків якого встановлено наступні порушення:

- вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 266, ч. 1, п.п. 5 та 6 ч. 8 ст. 257, ст. ст. 276, 278, 289 Митного кодексу України, ст. 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «Походження товару» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони», ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-УІІ, ст. 7, ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження ратифікованої Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного за ЕМД від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, за ЕМД від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, за ЕМД від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, за ЕМД від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, за ЕМД від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647 на загальну суму 80 996,24 грн.;

- вимог п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 266, ч. 1, п.п. 5 та 6 ч. 8 ст. 257, ст. ст. 276, 278, 289 Митного кодексу України, ст. 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «Походження товару» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони», ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-УІІ, ст. 7, ст. 15 Доповнення І до Регіональної конвенції про пан-євро- середземноморські преференційні правила походження ратифікованої Законом України від 08.11.2017 № 2187-VIII , п. 190.1 ст. 190 ПК України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість (ПДВ) за ЕМД від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 № UА 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647, від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 на загальну суму 16 199,20 грн.

Не погодившись з вказаними висновками, ПрАТ «ЗЗРК» листом від 07.10.2020 № 18/154 надіслав на адресу митного органу заперечення від 07.10.2020 № 01-18/754, які надійшли на адресу відповідача 09.10.2020.

За результатами розгляду вказаних заперечень митним органом складено висновок про залишення без змін висновків акту перевірки, який направлено на адресу позивача листом від 19.10.2020 № 7.5-08-02-2/19/13/10063.

На підставі акту документальної невиїзної перевірки з урахуванням висновків на заперечення ПрАТ «ЗЗРК» митницею винесені податкові повідомлення-рішення:

- за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (вид 020) на суму 121 431,60 грн.: 80 954,40 грн. - за податковим зобов`язанням, 40 477,20 грн. - за штрафними санкціями;

- за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7 %) (вид 028) на суму 24 286,26 грн.: 16 190,84 грн. - за податковим зобов`язанням, 8 095,42 грн. - за штрафними санкціями.

Податкові повідомлення-рішення помилково були направлені без реєстраційного номеру та дати 21.10.2020 з рекомендованим повідомленням про вручення ПрАТ «ЗЗРК» та отримано представником підприємства 28.10.2020. Факт отримання зазначених податкових повідомлень-рішень скаржником не заперечується.

В доповнення до листа митниці від 21.10.2020 №7.5-08-02-1/19/13/10155 «Про направлення податкових повідомлень-рішень» ПрАТ «ЗЗРК» направлено лист від 02.11.2020 № 7.5-08-02-3/19-13/10570 з наступною інформацією:

- податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» (вид 020) на суму 121 431,60 грн. внесено до реєстру податкових повідомлень-рішень 21.10.2020 та присвоєно № 3;

- податкове повідомлення-рішення щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%)» (вид 028) на суму 24 286,26 грн. внесено до реєстру податкових повідомлень-рішень 21.10.2020 та присвоєно № 3.

Правомірність винесення митним органом вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом спору у межах цієї адміністративної справи, при вирішенні якої колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та скаржником не заперечується правомірність здійснення відповідачем митних нарахувань за деклараціями від 12.04.2017 № UА 112100/2017/000238, від 21.04.2017 № UА 112100/2017/000285, від 26.04.2017 №UA 112100/2017/000288, від 27.04.2017 № UА 112100/2017/000289, від 30.08.2017 № UА 112100/2017/000647.

Отже, предметом розгляду у межах цієї справи є правомірність здійснення відповідачем нарахувань за МД від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221.

Зокрема, посилаючись на протиправність здійснення вказаних нарахувань скаржник стверджує про протиправність включення митним органом до предмета перевірки МД від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221, а також супутніх документів, у тому числі сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 16.12.2019 № А51914934.

Надаючи оцінку вказаним обставинам, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні вірно зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України, документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих митному органові документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Саме ця норма зазначена в наказі про проведення перевірки від 19.08.2020 року № 220. Також, судом першої інстанції встановлено та скаржником не заперечується, що відповідно до документів, які надавалися ним до митного оформлення товарів встановлено, що товарна позиція (ГС 8431), зазначена у Сертифікаті EUR.1, відрізняється від заявленої у ЕМД (ГС 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536).

Зазначене стало підставою для направлення митницею до Державної митної служби України листа від 20.03.2020 № 7.5-08- 03-1/15/4/2587 стосовно направлення запиту до митних органів Французької Республіки щодо перевірки автентичності Сертифікату EUR.1 та з`ясування питання виконання умов Додатку II Доповнення І Конвенції до Угоди до товарів, які в Україні класифіковано у товарних позиціях 4016, 5911, 7326, 8307, 8421, 8483, 8536.

Державною митною службою України було розглянуто лист митниці від 20.03.2020 № 7.5-08-03-1/15/4/2587 стосовно направлення запиту до митних органів Французької Республіки щодо перевірки автентичності Сертифікату EUR.1 та з`ясування питання щодо виконання умов Додатку II Доповнення І до Конвенції в рамках Угоди до товарів за даною ЕМД, за результатами чого листом від 27.03.2020 №16-03/16-01/7.5/563 повідомлено митницю, що відповідно до ст. 7 Доповнення І Конвенції класифікаційною одиницею для застосування положень Конвенції має бути окремий товар, який розглядається як базова одиниця при визначенні класифікації з використанням номенклатури ГС.

Тобто, скаржником вірно зазначено, що у спірному випадку Державною митною службою України не було надіслано жодного запиту до уповноваженого органу Французької Республіки стосовно встановлених митним органом розбіжностей у поданих декларантом документах. Так само як і не було отримано жодної інформації щодо не підтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю скаржника.

Отже, визначені ч. 2 ст. 351 Митного кодексу України підстави для проведення перевірки оформлення за МД від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 у спірному випадку відсутні.

Колегія суддів погоджується з твердженням скаржника, що цей факт залишився поза увагою суду першої інстанції, що, у свою чергу, призвело до неповного встановлення обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що питання застосування тарифних преференцій згідно сертифіката EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934 мало бути вирішено митним органом із залученням відповідного уповноваженого органу країни походження товару шляхом направлення на адресу останнього відповідного запиту, як це мало місце у межах цієї ж перевірки із Митною службою Швеції.

Разом із цим, колегія суддів не приймає до уваги при вирішенні цієї справи лист Державної митної служби України від 27.03.2020 №16-03/16-01/7.5/563, оскільки ним надано тлумачення документа, а саме - сертифіката EUR.1 від 16.12.2019 № А 51914934, що належить до компетенції уповноважених органів країни, де його було складено, проте не до компетенції Державної митної служби України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що митним органом у межах цієї справи не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність підстав проведення перевірки митного оформлення згідно МД від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221, а також правомірність висновків, складених відповідачем за результатами такої перевірки.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту додатку 11 до акту перевірки, а також розрахунків спірних податкових повідомлень-рішень вбачається, що за результатами перевірки оформлення МД від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221 скаржнику нараховано зобов`язання зі сплати мита на суму 17 938,66 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 8 969,33 грн., а також зобов`язання з ПДВ на суму 3 587,72 грн. та застосовано штрафні санкції у сумі 1 793,92 грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про протиправність здійснення відповідачем нарахувань мита та ПДВ за МД від 06.03.2020 № UА 110250/2020/000221. Відповідно, податкові повідомлення-рішення відповідача підлягають визнанню протиправними та скасуванню у цій частині.

Що стосується посилання скаржника на порушення відповідачем порядку надіслання йому митним органом податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає, що вказане порушення митним органом не заперечується.

Відповідач підтверджує помилкове направлення спірних податкових повідомлень-рішень на адресу скаржника без зазначення їх дати та номеру.

Водночас, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що помилкове направлення скаржнику податкових повідомлень-рішень без номеру та дати, з наступним повідомленням останньому необхідної інформації, не може бути самостійною підставою для скасування спірних рішень, оскільки податкові повідомлення-рішення були внесені до реєстру відповідною датою з присвоєними номерами, а зазначені недоліки не спростовують факту проведення перевірки та ніяким чином не порушують права скаржника на захист своїх прав та інтересів, якими він скористався, звернувшись до суду.

Згідно ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь скаржника суми сплаченого ним судового збору у розмірі 2333,22 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі № 280/8112/20 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, внесеного до реєстру 21.10.2020 року за № 3 про збільшення ПрАТ «ЗЗРК» суми грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (вид 0 на загальну суму 26 907 грн. 99 коп., в тому числі податкові зобов`язання - 17 938,66 грн. та штрафні санкції - 8 969,33 грн.;

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, внесеного до реєстру 21.10.2020 року за № 3, про збільшення ПрАТ «ЗЗРК» суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання (крім ставки 7%) (вид 0 на загальну суму 5 381 грн. 64 коп., в тому числі зобов`язання з ПДВ в сумі 3 587,72 грн. та штрафні санкції у сумі 1 793,92 грн,

та задовольнити позов в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Державної митної служби України на користь Підприємства з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» суму сплаченого ним судового збору у розмірі 2333,22 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 02.07.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко