Справа № 240/37/21
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/37/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

02 липня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Шидловського В.Б. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У січні 2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, оформленого листами від 03 листопада 2020 року вих. №0600-0329-8/61886 та листом від 23 листопада 2020 року вих. №0600-0329-8/67328 протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 17 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Проте йому було відмолено в призначенні даної пенсії.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 09 жовтня 2020 року "Про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16 листопада 2020 року "Про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №4157 від 02 жовтня 2020 року, зарахувавши до стажу роботи, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 період із 15 жовтня 2012 року по 04 травня 2017 року та із врахуванням періоду проживання ОСОБА_1 до 01 січня 1993 року на території, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю тривалістю 4 роки 3 місяці 2 дні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 840 (вісімсот сорок ) гривень 80 копійок.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Як встановлено із матеріалів справи, 02 жовтня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою (№4157 від 02 жовтня 2020 року) про призначення пенсії за віком за Списком №2.

Рішенням від 09 жовтня 2020 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Вказано: "Згідно поданих документів та даних з реєстру застрахованих осіб до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності. Загальний страховий стаж становить 36 років 7 місяців 22 дні, у тому числі стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України підтверджений вимогами законодавства становить 8 років 7місяців 20 днів, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону на 3 роки.

Вирішено: відмовити позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 01 січня 1993 року не прожили та не пропрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, а у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки та відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців".

Листом №0600-0329-8/61886 від 03 листопада 2020 року відповідач повідомив позивача про розгляд його заяви №4157 від 02 жовтня 2020 року та про прийняте за його результатом рішення. Вказано, що до пільгового стажу за Списком №2 відповідно до довідки №139 від 29 січня 2020 року, не зараховано період роботи з 15 жовтня 2012 року по 04 травня 2017 року на посаді електрозварника, оскільки Постановою КМУ №461 від 24 червня 2016 року (Список №2) у розділі "Гірничі роботи" не передбачена посада електрозварника, дана посада передбачена розділом "Загальні професії". Згідно поданих документів підтверджений період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки, у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 3 місяці 2 дні, що є недостатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 24-25).

Встановлено, що 13 листопада 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою (№4804 від 13 листопада 2020 року) про призначення пенсії за віком за Списком №2.

Рішенням від 16 листопада 2020 року вирішено відмовити у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 01 січня 1993 року не прожив та не пропрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, а у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки та відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи - 12 років 6 місяців".

Листом №0600-0303-8/67328 від 23 листопада 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про результати розгляду його заяви та про прийняте рішення. Підстави для відмови у призначення пенсії ідентичні тим, що вказані у листі №0600-0329-8/61886 від 03 листопада 2020 року.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права та інтереси порушеними, звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що професія електрозварники ручного зварювання відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Оскільки посада "електрозварник ручного зварювання", яку обіймав та виконував позивач у період із 15 жовтня 2012 року по 04 травня 2017 року включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 та до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ від 24 червня 2016 року №461, то відповідач протиправно не зарахував вказаний період до стажу роботи позивача за Списком №2.

Разом із тим, судом досліджено копії вказаних довідок, що надані відповідачем до суду та встановлено, що належними доказами підтверджуються періоди проживання позивача на території, віднесеній Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, - до зони посиленого радіологічного контролю у період із 03.12.1986 по 13.02.1987, з 02.12.1988 по 24.12.1990 та із 01.01.1991 по 31.12.2014.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів роботи з 15.10.2012 по 04.05.2017 та документально підтверджених періодів проживання у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років 3 місяців днів із мотивів, які викладені в прийнятих за результатом розгляду заяв - є необґрунтованим та безпідставним.

При цьому, суд першої інстанції дійшов необхідності вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02 жовтня 2020 року з урахуванням висновків суду.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу представник відповідача мотивує тим, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах із шкідливими умовами праці за Списком №2 (чоловіки 12 років 6 місяців і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на 1 рік понад передбачений цією статтею.

Вказує, що згідно наданої довідки № 656 від 01.09.2020, виданою Ушомирською сільською радою Коростенського району про період постійного проживання у зоні посиленого радіологічного контролю в с. Поліське ОСОБА_1 постійно проживав з 03.12.1986 по 13.02.1987 та з 02.12.1988 по 24.12.1990, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (IV) категорія, а також згідно довідки №1376 від 01.09.2020 виданою Виконавчим комітетом Коростенської міської ради про період постійного проживання в АДРЕСА_1 та Сонячній ОСОБА_1 проживав з 01.01.1991 по 31.12.1995, з 15.12.1996 по 21.03.2002, з 21.03.2002 по 16.11.2018 та з 16.11.2018 по 31.08.2020, які згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 1915 від 13.07.2000 відносяться до зони гарантованого добровільного відселення (III) категорія.

Згідно поданих документів підтверджений період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (категорія 3) станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки, у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 3 місяці 2 дні, що є не достатнім для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Загальний страховий стаж позивача становить 36 років 8 місяців 18 днів, у тому числі стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України підтверджений вимогами законодавства становить 8 років 7 місяців 20 днів.

Враховуючи вищезазначене скаржник стверджує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 16 листопада 2020 року у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку позивачу відмовлено відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 1 січня 1993 року не прожив та не пропрацював у зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, а у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки та відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 12 років 6 місяців.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII, з урахуванням висновків КС у рішенні від 23 січня 2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Встановлено, що загальний страховий стаж позивача становить 36 років 7 місяців 22 дні, у тому числі стаж із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженого Кабінетом Міністрів України підтверджений вимогами законодавства становить 8 років 7місяців 20 днів.

Звертаючись до суду з позовом, останній вказує, що рішеннями про відмову у призначенні пенсії позивачу, підтверджується, що до пільгового стажу за Списком №2 відповідно до довідки №139 від 29.01.2020, не зараховано період роботи з 15.10.2012 по 04.05.2017.

Як вбачається з довідки Форми РС-право, при розрахунку стажу роботи позивача періоди роботи позивача із 05.10.2012 по 04.05.2017 зараховано до стажу роботи позивача на загальних підставах, а не за Списком №2 (а.с. 40).

У трудовій книжці позивача, копія якого міститься в матеріалах адміністративної справи вказано:

- за порядковим номером 15 міститься запис: ТОВ "Техрозробка", 15.10.2012, прийнятий електрозварником ручного зварювання п`ятого розряду в гірничій цех в порядку переведення з ВАТ "Коростенський щебзавод", підстава внесення запису: наказ №2 від 15.10.2012;

- за порядковим номером 17 міститься запис: 15.10.2012, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 (р. 33 позиція 33) виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятісь в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 №36. Підстава внесення запису - наказ №32 від 16.10.2012;

- за порядковим номером 18 міститься запис: 04.05.2017; звільнений в порядку переведення до ТОВ "Коростенський щебзавод"п. 5 ст. 36 КЗпП України, підстава внесення запису: Наказ №21 від 04.05.2017.

Відмовляючи у зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу за Списком №2, відповідач зазначає, що Постановою КМУ від 24.06.2016 №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", яким затверджено СПИСОК №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, - у розділі "Гірничі роботи" не передбачена посада електрозварника, дана посада передбачена розділом "Загальні професії".

Положеннями пункту 3 Порядку 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Суд зазначає, що у період спірної трудової діяльності, до 24.06.2016 року був чинним Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36.

У пункті 33 розділі ХХХІІІ загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36 вказано: електрозварники ручного зварювання.

Подібна інформація відображена і у розділі ХХХІІІ загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2016 №461.

Отже професія електрозварники ручного зварювання відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно пункту 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Статтею 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до абзацу 2 пунктів 1 та 2 Порядку лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного Фонду на підставі показань свідків.

В силу положень пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

В матеріалах адміністративної справи міститься копія довідки №139 від 29.01.2020 в якій вказано, що позивач працював повний робочий день в ТОВ "Техрозробка" і за період з 15.10.2012 по 04.05.2017 виконував роботи електрозварника ручного зварювання, що передбачена списком №2 Розділ 1.1а, код КП підстава Постанова КМУ від 16.01.2003 №36, постанова КМУ №461 від 24.06.2016 (а.с. 71).

Відповідачем не було взято до уваги вказану довідку з тих підстав, що Постановою КМУ від 24.06.2016 №461 (Список №2) у розділі "Гірничі роботи" не передбачена посада електрозварника, дана посада передбачена розділом "Загальні професії".

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача протиправними, оскільки однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до списків, що діяли в період такої роботи.

Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 535/103/17 та поставі від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Відтак, оскільки посада "електрозварник ручного зварювання", яку обіймав та виконував позивач у період із 15.10.2012 по 04.05.2017 включена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. №36 та до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою КМУ від 24.06.2016 №461, то відповідач протиправно не зарахував вказаний період до стажу роботи позивача за Списком №2.

Суд відмічає, що вимоги щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача зарахувати період роботи позивача із 15.10.2012 по 04.05.2017 до робіт за Списком №2.

Окрім того, відмовляючи у призначенні пенсії позивача за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідач вказав, що станом на 1 січня 1993 року не прожив та не пропрацювали у зоні гарантованого добровільного відселення - 3 роки, а у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки.

Стаття 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років 2 роки* та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. (* Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.) Потерпілим від Чорнобильської катастрофи, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

У рішенні від 09.10.2020 та від 16.11.2020 вказано: згідно наданої довідки №656 від 01.09.2020, в с. Поліське позивач постійно проживав з 03.12.1986 по 13.02.1987 та з 02.12.1988 по 24.12.1990, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (IV категорія), а також згідно довідки №1376 від 01.09.2020 з 01.01.1991 по 31.12.1995 та з 15.12.1996 по 21.03.2002 на території гарантованого добровільного відселення (ІІІ категорія).

Судом досліджено копії вказаних довідок, що надані відповідачем до суду та встановлено наступне.

У довідці №656 від 01.09.2020, виданій Ушомирською сільською радою Коростенського району Житомирської області вказано, що позивач був зареєстрований та проживав у с. Поліське Коростенського району Житомирської області з 03.12.1986 по 13.02.1987, з 02.12.1988 по 24.12.1990, яке згідно постанови КМУ №106 від 23.07.1991 відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (IV категорія) (а.с. 117)

Згідно довідки №1376 від 01.09.2020, ОСОБА_1 постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 : із 01.01.1991 по 31.02.1995, із 15.12.1996 по 21.03.2002 із 16.11.2018 по теперішній час; АДРЕСА_2 : із 21.03.2002 по 16.11.2018. Інформації про те, до якої території радіоактивного забруднення відносяться вказані території, довідка не містить.

Разом із тим, згідно довідки №10/5064 від 10.11.2020, яка міститься в матеріалах пенсійної (відмовної) справи позивача вказано: що позивач проживав у с-ще Мирний Коростенського району Житомирської області, наразі АДРЕСА_2 . Період проживання з 01.01.1991 по 31.12.1995, з 15.12.1996 по теперішній час, яке згідно Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 до 31.12.2014 відносилось до зони посиленого радіологічного контролю.

Отже, належними доказами підтверджуються періоди проживання позивача на території, віднесеній Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи,- до зони посиленого радіологічного контролю у період із 03.12.1986 по 13.02.1987, з 02.12.1988 по 24.12.1990 та із 01.01.1991 по 31.12.2014.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належними доказами, які містяться в матеріалах адміністративної справи підтверджується період проживання позивача до 01.01.1993 на території, що відноситься до зони посиленого радіологічного контролю 4 роки 3 місяці 2 дні.

За наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №2 періодів роботи з 15.10.2012 по 04.05.2017 та документально підтверджених періодів проживання у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років 3 місяців днів із мотивів, які викладені в прийнятих за результатом розгляду заяв від 02.10.2017 та від 16.11.2020, рішеннях, - є необґрунтованим та безпідставним.

З урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними та скасування рішень від 09 жовтня 2020 року та від 16.11.2020 про відмову позивачу у призначення пенсії за віком.

Разом із тим, суд відмічає, щодо дискреційних повноважень відповідача належить питання призначення пенсій, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову у спосіб, який просить позивач.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 02 жовтня 2020 року з урахуванням висновків суду та із зарахуванням періоду роботи із 15.10.2012 по 04.05.2017 робіт за Списком №2.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному судовому рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 02 липня 2021 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Шидловський В.Б. Капустинський М.М.