Справа № 520/129/20
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 липня 2021 р.Справа № 520/129/20

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача: Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Бершова Г.Є. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 по справі № 520/129/20

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області , Управління економіки Куп`янської міської ради Харківської області , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території м. Куп`янська

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, Управління економіки Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території м. Куп`янська про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області № 243 від 05.07.2019 "Про допуск/недопуск перевізників-претендентів до участі у конкурсі з перевезення пасажирів" щодо відсутності підстав для недопуску до участі у конкурсі, який відбувся 09.07.2019 на об`єкт конкурсу - маршрут АДРЕСА_1 ", - ФОП ОСОБА_2 .

Визнано протиправним та скасовано рішення про результати конкурсу засідання конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території м. Куп`япська, оформленого протоколом від 09.07.2019, щодо визнання переможцем конкурсу, як такого, що набрав найбільшу кількість балів на об`єкт конкурсу міський автобусний маршрут № НОМЕР_1 "Цукрокомбінат - м-н Ювілейний", - ФОП ОСОБА_2 , а такими, що посіли друге місце на об`єкт конкурсу - міський автобусний маршрут №14 "Цукрокомбінат - м-н Ювілейний" - ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області № 283 від 16.07.2019 "Про визначення переможця/переможців конкурсу з перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування".

Визнано недійсним укладений між Управлінням економіки Куп`янської міської ради та ФОП ОСОБА_2 договір №194 про організацію перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Куп`янськ від 23.07.2019.

Зобов`язано Конкурсний комітет з визначення автомобільних перевізників на міських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території м. Куп`янська та виконавчий комітет Куп`янської міської ради Харківської області здійснити перерахунок балів відповідно до системи оцінки з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення щодо визначення переможця конкурсу, який відбувся 09.07.2019 на об`єкт конкурсу - міський автобусний маршрут №14 "Цукрокомбінат - м-н Ювілейний".

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 року апеляційні скарги ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 - залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 по справі № 520/129/20 залишено без змін.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - закрито.

17.06.2021 від ОСОБА_1 подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по вирішенню питання про судові витрати, в якому він просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 803,85 грн.

Відповідачем, Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якому він просить суд апеляційної інстанції визнати необґрунтованими та відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат, заявлених позивачем, у повному обсязі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення по вирішенню питання про судові витрати не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Порядок ухвалення додаткового рішення визначений ст. 252 КАС України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В заяві про розподіл судових витрат позивачем заявлено до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі судові витрати у розмірі 803,85 грн., які складаються з: 1) 246,59 грн. - компенсація за відрив від звичайних занять; 2) 557,26 грн. витрати на пальне.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що витрати повинні обмежуватись розміром витрат на проїзд в залежності від того виду транспорту, яким би особа добиралась до суду, за відсутності власного транспортного засобу та з урахуванням балансу між необхідністю використання власного транспортного засобу та неможливістю використання транспорту загального користування. Як підприємець позивач займається своїми звичайними заняттями та проживає у м.Куп`янську; прибував у призначені судові засідання суду апеляційної інстанції до м.Харкова 16 лютого 2021; 09 березня 2021; 25 травня 2021; 08 червня 2021 та повертався до місця постійного мешкання автомобілем Таврія З НОМЕР_2 з силовим агрегатом МеМз 245. У зв`язку з вказаним поніс витрати на придбання бензину А-95. Також зазначив, що офіційно встановлена відстань між м.Куп`янськом та м.Харковом в цілях, в усякому разі, пасажирських перевезень (у м.Харкові це АС-6, яка знаходиться при в`їзді до міста й не включає подальшу відстань до приміщень судів у центрі міста) становить 107 км, час проїзду - 110 хв. Як свідчать журнали судових засідань, як позивач, ОСОБА_1 , був присутній у таких судових засіданнях суду апеляційної інстанції: 16 лютого 2021 з (2 повні хвилини + 220 хв. нормативного часу проїзду з м. Куп`янська до м.Харкова та у зворотному напрямку = 222 хвилини); 09 березня 2021 з 13:17:14 по 14:27:22 - (290 хвилин); 25 травня 2021 (281 хвилини); 08 червня 2021 (245 хвилин). Заявлена позивачем як судові витрати компенсація за відрив від звичайних занять у зв`язку з явкою до суду (час прибуття до суду і повернення до місця постійного мешкання) обраховується відповідно до Граничних розмірів компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ згідно Додатку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. №590, обчислена за фактичні години відриву від звичайних занять, виходячи з обчислення пропорційно до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія, і не може перевищувати його розміру, обчисленого за фактичні години відриву від звичайних занять. У свою чергу, витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, - не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Позивач зазначив, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та значенням справи для позивача.

До заяви позивачем надано до матеріалів справи копії: витягів з Посібника з експлуатації автомобіля, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу, фото маркування силового агрегату, інформаційну довідку про вартість палива.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її законному представнику сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно до розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 27 квітня 2006 року затверджено постанову № 590 Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави.

Відповідно до вказаної постанови витрати, а саме пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла,- стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

В свою чергу, питання, пов`язані з відшкодуванням витрат на відрядження унормовані постановою КМУ №98 та Інструкцією №59.

За змістом пунктів 7, 9 постанови КМУ №98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, окрім іншого, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті)

Витрати на проїзд державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, у м`якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1 класу та бізнес-класу, фактичні витрати, що перевищують граничні суми витрат на найм житлового приміщення та на перевезення багажу понад вагу, вартість перевезення якого входить до вартості квитка того виду транспорту, яким користується працівник, відшкодовуються з дозволу керівника згідно з підтвердними документами.

За приписами ж пунктів 6, 7 Інструкції №59 витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Відрядженому працівникові відшкодовуються витрати на проїзд транспортом загального користування (крім таксі) до станції, пристані, аеропорту, якщо вони розташовані за межами населеного пункту, де постійно працює відряджений працівник, або до місцеперебування у відрядженні.

За наявності декількох видів транспорту, що зв`язує місце постійної роботи з місцем відрядження, адміністрація підприємства може запропонувати відрядженому працівникові вид транспорту, яким йому слід користуватися. У разі відсутності такої пропозиції працівник самостійно вирішує питання про вибір виду транспорту.

Відрядженому працівникові відшкодовуються також витрати на проїзд міським транспортом загального користування (крім таксі) відповідно до маршруту, погодженого керівником, та на орендованому транспорті за місцем відрядження (згідно з підтвердними документами).

Витрати на проїзд відрядженого працівника в м`якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1-го класу та бізнес-класу відшкодовуються в кожному випадку з дозволу керівника згідно з оригіналами підтвердних документів. Зазначені витрати не є надміру витраченими коштами.

Витрати на перевезення багажу понад вагу, вартість перевезення якого входить до вартості квитка того виду транспорту, яким користується працівник, відшкодовуються з дозволу керівника згідно з оригіналами підтвердних документів. Зазначені витрати не є надміру витраченими коштами.

Керівники підприємств (крім міністрів та керівників інших центральних органів виконавчої влади) особисто вирішують питання відшкодування своїх витрат на найм житлових приміщень, що перевищують граничні суми, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 №98, на проїзд у м`якому вагоні, суднами морського та річкового транспорту, повітряним транспортом за квитками 1-го класу та бізнес-класу, а також витрат на перевезення багажу понад вагу, вартість перевезення якої входить до вартості квитка.

Також, пунктом 14 розділу І Інструкції №59 визначено, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

За визначенням абзацу сімнадцятого статті 2 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95-ВР) розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених пунктами 7, 9 постанови КМУ №98 і пунктами Інструкції №59.

Колегія суддів зазначає, що такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затвердженінаказом Міністерства транспорту України від 10.02.1998 №43(далі - норми витрат №43),призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ (далі - підприємств) в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 норми витрат №43 для автомобілів встановлюються такі види норм витрат палива, зокрема, базова лінійна норма на пробіг автомобіля - на 100 км.

Згідно з п.1.2 розділу 1 норми витрат №43 базова лінійна норма H s встановлюється для легкових автомобілів і автобусів (повна маса яких не перевищує 3,5 т) та самоскидів - з половиною навантаження.

Базові лінійні норми по типах автомобілів наведені в таблицях додатків А і Б в розрізі моделей (модифікацій) автомобілів в алфавітному порядку (за українським та латинським алфавітом).

У зв`язку з тим, що більшість сучасних автомобілів мають багатоваріантне конструктивне виконання (комплектація однієї моделі автомобіля різними моделями двигуна, коробки передач, головної передачі, тощо), новорозроблені та переглянуті починаючи з 1997 року базові лінійні норми наведені в окремих таблицях з зазначенням технічних даних та особливостей конструктивного виконання моделей (модифікацій) транспортних засобів, які дозволяють їх ідентифікувати. Ці норми поширюються лише на моделі (модифікації) автомобілів з зазначеними технічними даними та особливостями конструктивного виконання.

В заяві про розподіл судових витрат, позивачем зазначено, що він прибував у призначені судові засідання суду апеляційної інстанції до м. Харкова 16 лютого 2021; 09 березня 2021; 25 травня 2021; 08 червня 2021 та повертався до місця постійного мешкання автомобілем Таврія З НОМЕР_2 з силовим агрегатом МеМз 245. У зв`язку з вказаним поніс витрати на придбання бензину А-95.

Згідно з п. 5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Таким чином, витрати на переїзд, в даному випадку компенсації витраченого часу на проїзд в обидві сторони, можуть бути відшкодовані лише у випадках їх документального підтвердження.

Однак колегія суддів встановила, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази, котрі б надали змогу визначити скільки часу та коштів було витрачено позивачем на проїзд в обидві сторони для участі в судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано квитанцій про оплату вартості пального. В матеріалах справи міститься довідка від 14.06.2021 р. № 08/06-2021 надана ФОП ОСОБА_4 про роздрібні ціни на АЗС. Проте, з даної довідки неможливо встановити: передумови ціноутворення вартості бензину, чи відповідають дійсності ціна на той період часу та відповідно виникає питання купівлі бензину саме в цього власника АЗС та взагалі факт приїзду на судові засідання власним транспортним засобом (наявність транспортного засобу не дає підстави вважати, що позивач використовував його для приїзду на судові засідання), адже належні та допустимі докази позивачем не надані.

Позивачем на підставі довідки наданої ФОП ОСОБА_5 10.06.2021 року № 126, встановлено, що час проїзду за маршрутом Купянск АС Харків (АС-6 Заводська) згідно затвердженого розкладу руху становить 1 год. 50 хв. на маршруті відістанню 107 км. З наданої довідки вбачається облік часу, що займає проїзд рейсовим автобусом та містить в собі час на зупинки та час заїзду на автостанцію в смт. Шевченково Харківської області, з часом відстою на автостанції. Отже вказана інформація не є належним доказом витраченого позивачем часу на проїзд в обидві сторони для участі в судових засіданнях.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає необґрунтованим віднесення таких витрат до судових витрат, що підлягають відшкодуванню у даній справі.

Крім того, позивач, обґрунтовуючи стягнення витрат, що пов`язані із прибуттям до суду не надає доказів прибуття на автомобілі, що не дає можливості суду вирахувати належність та обґрунтованість витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, а тому в компенсації таких витрат слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про компенсацію за відрив від звичайних занять, колегія суддів також вказує на необхідність документального підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат.

Так, позивач у заяві лише констатував, що витратив відповідну кількість часу у зв`язку з явкою до суду (час прибуття до суду і повернення до місця постійного мешкання) та загальний час перебування в судових засіданнях.

Проте до матеріалів справи, позивач не надав жодного доказу в обґрунтування компенсації за відрив від звичайних робіт, тобто не надав доказів, які саме звичайні заняття були позивачем заплановані та не здійснені у зв`язку з явкою до суду, у зв`язку з чим, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 17 січня 2020 року у справі №818/40/17.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача в заяві про розподіл судових витрат на постанову Верховного Суду України від 01.08.2018 року по справі № 524/6442/16-а, оскільки відповідно до встановлених Верховним Судом обставин справи в спірних відносинах заявник підтверджував витрати на прибуття до суду та повернення до місця проживання на власному автомобілі квитанцією про оплату вартості пального.

Враховуючи зазначені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для присудження на користь позивача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в сумі 803,85 грн., оскільки понесення таких не підтверджено належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області, ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року по справі № 520/129/20 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Катунов В.В.
Судді Чалий І.С. Бершов Г.Є.