Справа № 160/7058/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року Справа № 160/7058/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
представника позивача представника відповідача Яструб О.П., Малишева А.Є.
30 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач у період з 2016 року по 2018 року, на виконання вимог пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України , за користування земельною ділянкою щомісячно вносила орендований обов`язковий платіж в порядку та на умовах, визначених договором. Також, за вказаний період сплачено 2 082 630,60 грн. орендної плати за землю за 2016-2018 роки, за вказаний період щороку надавалась відповідачу декларація з плати за землю.
Проте, з інтегрованої картки платника податків вбачається про наявність боргу на підставі податкових повідомлень-рішень від 26.04.2019 року та від 27.06.2019 року по орендній платі за 2016-2018 роки. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 03 червня 2021 року.
В подальшому судове засідання перенесено на 17 червня 2021 року.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Рішеннями Дніпровської міської ради (Дніпропетровської міської ради) встановлені ставки орендної плати за земельні ділянки, які надано в користування; 2016 рік - рішення міської ради від 15.07.2016 №3/65 - 3% від норм грошової оцінки земельної ділянки, яку надано в користування; рішення міської ради від 13.07.2016 №7/11 - 3% від нормативної грошової земельної ділянки, яку надано в користування; 2017 рік- рішення міської ради від 15.02.2017 №12/18 - 3% від нормативної грощової оцінки земельної ділянки, яку надано в користування; 2018 рік - рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку надано в користування.

Відповідачем зазначено, що факт декларування позивачем грошових зобов`язань з орендної плати за 2016-2018 роки не є підставою для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, Крім того, на думку відповідача, фактично сплачені платником податків платежі не можуть враховуватись судом при наданні оцінки податковим повідомленням-рішенням.

Таким чином, станом на 12.02.2020 року згідно з даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу за позивачем обліковується податкових борг по орендній платі з фізичних осіб у сумі 2 525 431,34 грн, який виник внаслідок не сплати податкових повідомлень рішень, у зв`язку з чим податковим органом сформовано податкову вимогу форми «ф» № 13663-52 від 17.02.2020 року на суму 2525431,34 грн.

У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.

Суд заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між Дніпропетровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки від 07.07.2008, згідно з яким орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером :01:502:0001, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ) по фактичному розміщенню складських приміщень. Цільове призначення земельної ділянки: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Рішеннями Дніпровської міської ради (Дніпропетровської міської ради) встановлені наступні ставки орендної плати за земельні ділянки, які надано в користування; 2016 рік - рішення міської ради від 15.07.2016 №3/65 - 3% від норм грошової оцінки земельної ділянки, яку надано в користування; рішення міської ради від 13.07.2016 №7/11 - 3% від нормативної грошової земельної ділянки, яку надано в користування; 2017 рік- рішення міської ради від 15.02.2017 №12/18 - 3% від нормативної гр оцінки земельної ділянки, яку надано в користування; 2018 рік - рішення міської ради від 06.12.2017 №13/27 - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яку надано в користування.

У період з 2016-2018 роки позивач за користування земельною ділянкою вносила орендодавцеві обов`язковий платіж в порядку та на умовах, визначених договором оренди земельної ділянки від 07.07.2008, що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи.

Так, за 2016 рік позивачем сплачено 667 509,00 грн:

- № 484 від 23.02.2016 року на суму 55 625,75 грн про сплату за землю за січень 2016 року;

- № 509 від 17.03.2016 року на суму 10 000,00 грн про сплату за землю за лютий 2016 року;

- № 513 від 18.03.2016 року на суму 5 625,75 грн пор сплату за землю за лютий 2016 року;

- № 521 від 18.03.2016р. на суму 40 000,00 грн. про сплату за землю за лютий 2016 року;

- № 539 від 25.04.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за березень 2016року;

- № 562 від 23.05.2016р. на суму 40 000,00 грн. про сплату за землю за квітень 2016 року;

- № 563 від 24.05.2016р. на суму 15 625,75 грн. про сплату за землю за квітень 2016року;

- № 592 від 30.06.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за травень 2016 року;

- № 607 від 28.07.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за червень 2016року;

- № 2 від 29.08.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за липень 2016року;

- № 647 від 29.09.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за серпень 2016року;

- № 669 від 27.10.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за вересень 2016року;

- № 705 від 28.11.2016р. на суму 15 625,75 грн. про сплату за землю за жовтень 2016 року;

- № 706 від 29.11.2016р. на суму 40 000,00 грн. про сплату за землю за жовтень 2016 року;

- № 732 від 26.12.2016р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за листопад 2016року;

- № 756 від 27.01.2017р. на суму 55 625,75 грн. про сплату за землю за грудень 2016 року.

У 2017 році позивачем сплачено 707 560,80 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- № 777 від 28.02.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за січень 2017року;

- № 798 від 23.03.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за лютий 2017 року;

- № 819 від 28.04.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за березень 2017року;

- № 834 від 26.05.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за квітень 2017року;

- № 851 від 30.06.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за травень 2017року;

- № 1 від 27.07.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за липень 2017року;

- № 14 від 29.08.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за серпень 2017року;

- № 23 від 27.09.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за серпень 2017року;

- № 42 від 25.10.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за вересень 2017року;

- № 63 від 30.11.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за жовтень 2017року;

-№ 80 від 22.12.2017р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за листопад 2017року;

- № 107 від 30.01.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за грудень 2017року.

У 2018 році мною сплачено 707 560,80 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

1. № 121 від 28.02.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за січень 2018року;

2. № 142 від 27.03.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за лютий 2018року;

3. № 157 від 27.04.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за березень 2018року;

4. № 170 від 30.05.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за квітень 2018року;

5. № 181 від 27.06.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за травень 2018року;

6. № 188 від 30.07.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за червень 2018року;

7. № 204 від 27.08.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за липень 2018року;

8. № 228 від 27.09.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за серпень 2018 року;

9. № 243 від 30.10.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за вересень 2018 року;

10. № 267 від 26.11.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за жовтень 2018 року;

11. № 284 від 27.12.2018р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за листопад 2018року;

12. № 309 від 29.01.2019р. на суму 58 963,40 грн. про сплату за землю за грудень 2018 року

Загалом, у вказаний період позивачем було сплачено 2 082 630,60 грн орендної плати за землю.

Листом від 06.04.2018 року № 650/10/04-61-17-34 головного управління ДФС у Дніпроптеровській області на адресу ОСОБА_1 , останню повідомлено, що у неї немає заборгованості зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що контролюються ДПІ в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подавались декларації з плати за землю за 2016 від 08.02.2016 року, за 2017 від 09.02.2017 року, за 2018 рік від 06.02.2018 року, у яких позивачем самостійно визначені суми орендної плати.

Відповідачем отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.09.2018р., підготовленого відділом у м.Дніпро ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером :01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 станом на 2016 рік становить 26 993 955,16 грн., та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 29.09.2018р. №8/200918/03-07, підготовленого відділом у м.Дніпро ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером :01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 становить 28 613 661,39 грн.

Відповідачем на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від ділянки від 29.09.2018р. №8/200918/03-07, підготовленого відділом у м. Дніпро головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, де нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером 1100000:01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 становить 28 613 661,39 грн., та на підставі п. 286.5 ст. 286, п. 287.10. ст. 287, п. 288.1, 288.2. 288.3 ст. 288 Податкового кодексу України ОСОБА_1 нараховано орендну плату з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18010900) за 2016-2018 роки та сформовані податкові-повідомлення рішення від 29.04.2019 № 270150/1-5353-0461 в сумі 809 818,65 грн та від 27.06.2019 № 426720/1-5353-0461 в сумі 1 716 819,68 грн, які направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Лист повернуто відповідачу Укрпоштою з позначкою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується матеріалами справи.

Станом на 01.02.2020 в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 18010900 був наявний податковий борг зі сплати орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 2 525 431,34 грн, тому головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 17.02.2020 № 13663-52 на суму 2 525 431,34 грн та рішення про опис майна в податкову заставу від 17.02.2020 № 13663-52, які направлені контролюючим органом засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . Лист повернуто відповідачу Укрпоштою з позначкою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, що і стало предметом позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до положень п.287.10 ст.287 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного, подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Положення ст.102 Податкового кодексу України не передбачають обов`язку відповідача провести перевірку для визначення суми грошового зобов`язання, в той час контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі" користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України, який відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, ПК України визначив обов`язки орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Подібне визначення міститься й у статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XIII ПК України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Справляння плати за землю, в тому числі й орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Підпунктами 288.5.1 і 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 зазначеного Кодексу встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Оскільки плату за землю у формі орендної плати за землі комунальної та державної власності віднесено Верховною Радою України до загальнодержавних податків і зборів згідно з переліком, наведеним у статті 9 Податкового кодексу України, логічним завершенням аналізу наведених правових норм є висновок про те, що розмір орендної плати за вказані ділянки є нормативно-регульованою ціною із визначеними мінімальною та максимальною межами.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2011 року на адміністрування орендної плати та відносини, що виникають при оренді земельної ділянки комунальної та державної власності, поширюються приписи Податкового кодексу України з усіма правилами обрахування орендної плати та наслідками недотримання порядку нарахування та справляння цього обов`язкового платежу.

Саме із зазначеного часу мінімальний розмір річної орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності та грошову оцінку яких встановлено, становить 3 % від їх нормативної грошової оцінки.

Наведені правові норми свідчать про те, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.

При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу.

Диспозиція пункту 288.5 статті 288 ПК України, чітко розрізняє розмір орендної плати, яка визначається договором, та річну суму платежу, яка не може бути меншою від затвердженого законодавцем розміру.

Отже, незалежно від установленого договором розміру орендної плати сума річного платежу не повинна бути меншою від розміру, встановленого чинним законодавством, що регулює означені правовідносини.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже неодноразово була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 24 квітня 2015 року (справа № 131а15), від 14 березня 2017 року (справа № 21-2246а16), а також Верховним Судом у постановах від 24 січня 2018 року (справа № 817/206/15), від 07 березня 2018 року (справа № 813/6875/14), від 29 серпня 2018 року (справа № 804/1866/16), від 20 листопада 2018 року (справа №813/269/18) від 28 березня 2019 року (справа №814/1834/16), і відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Зважаючи на законодавче закріплення мінімального та максимального розміру орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, суд вважає, що після набрання чинності Податковим кодексом України позивач мав самостійно перерахувати розмір орендної плати з урахуванням обмежень, визначених підпунктами 288.5.1 та 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України.

Умовами договору оренди землі, укладеного між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 , передбачено зміну розміру орендної плати, а саме: у п. 4.8. договору зазначено, що розмір орендної плати переглядається щорічно, або у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- змін у цільовому використанні земельної ділянки;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ст.20 Закону України від 11 грудня 2003 року №1378-ІУ «Про оцінку земель» про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у земельних відносин (ст. 23 Закону України «Про оцінку земель»).

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.09.2018 року, підготовленого відділом у м.Дніпро голвного управління Держгеокадастру Дніпропетровській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером :01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 2016 рік становить 26 993 955,16 грн.

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від ділянки від 29.09.2018р. №8/200918/03-07, підготовленого відділом у м. Дніпро головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером 1100000:01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 становить 28 613 661,39 грн.

На підставі вищенаведеного та відповідно до п.286.5 ст.286, п.287.10 ст.287, п.288.1, 8.2, п.288.3 ст.288 Податкового кодексу України органом контролю ОСОБА_2 визначено податкове зобов`язання з орендної плати за земельну ділянку по АДРЕСА_2 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 26.04.2019р. №270150/1-5353-0461 на суму 809 818,65 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2016 рік;

- від 27.06.2019р. №426720/1-5353-0461 на суму 1 716 819,68 грн. за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2017-2018 роки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснювала оплату орендної плати за землю у період з 2016-2018 року з розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером :01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 2016 рік, яка становила 26 993 955,16 грн.

Таким чином, суд вважає, що податковим органом правомірно розрахована позивачу сума орендної плати з фізичних осіб з урахуванням нормативно грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,7717 га з кадастровим номером 1100000:01:502:0001 за адресою: АДРЕСА_2 станом на 2018 рік, яка становить 28 613 661,39 грн, зокрема, за 2016 рік у розмірі 809818,65 грн, за 2017 рік у розмірі 858409,84, за 2018 рік у розмірі 858409,84 грн., та відповідач під час прийняття оскаржуваних податкових повідомлень- рішень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в розумінні ч.2 ст.2 КАС України та ч.1 ст.9 КАС України .

Податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019р. №270150/1-5353-0461, від 27.06.2019р. №426720/1-5353-0461 направлені засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Зазначений лист повернуто відправнику з приміткою за закінченням терміну зберігання.

Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі №804/1318/18.

З огляду на вищенаведене, у суду відсутні докази на підтвердження того, що позивачем вчинялись дії аби забезпечити належне отримання поштової кореспонденції, та доказів, які б підтвердили протиправну поведінку податкового органу, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 26.04.2019р. №270150/1-5353-0461, від 27.06.2019р. №426720/1-5353-0461 є узгодженими , податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги № 13663-52 від 17.02.2020 р. про визначення податкового боргу у розмірі 2 525 431,34 грн, суд зазначає наступне.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п.59.1 ст.59 ПК України).

Податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України).

Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою позивачем грошового зобов`язання з орендної плати, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2019р. №270150/1-5353-0461, від 27.06.2019р. №426720/1-5353-0461, в інтегрованій картці платника податків обліковується податковий борг у розмірі 2 526 638,33 грн.

Таким чином, податковим органом, в порядку п.59.1 ст.59 ПК України сформовано та направлено позивачу податкову вимогу № 13663-52 від 17.02.2020 року на суму 2 525 431,34 грн.

Водночас, відповідачем під час прийняття оскаржуваної податкової вимоги не враховано, що позивач за користування земельною ділянкою щомісячно вносила орендодавцеві обов`язкові платежі відповідно до договору за період 2016-2018 роки на загальну суму 2 082 630,60 грн. (що підтверджується платіжними дорученнями). Вказана сума зарахована і відображена в обліковій картці позивача, однак контролюючий орган не зарахував її в погашення обов`язкового платежу в розмірі визначеному спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Причини не зарахування 2 082 630,60 грн., сплачених позивачем за користування земельною ділянкою, представник відповідача в судовому засіданні не пояснила і фактично судом з`ясовано, що у позивача рахується заборгованість на суму 2 525 431, 34 грн. та переплата в сумі 2 082 630,60 грн. з орендних платежів за земельну ділянку за один і той же період.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що податковим органом винесено оскаржувану вимогу №13663-52 від 17.02.2020 року без урахуванням усіх фактичних обставин справи, які мали значення для прийняття рішень, а тому така є протиправною та підлягає скасуванню в частині 2 081 423,61 грн (податкові повідомлення рішення на загальну суму 2 526 638,33 грн - часткова сплата позивачем орендної плати за землю у сумі 2 082 630,60 грн=залишок орендної плати, який підлягає сплаті 444 007,58 грн.; податкова вимога на суму 2 525 431, 34 - залишок орендної плати який підлягає сплаті 444 007,58 грн= 2 081 423,61 грн. сума, яка безпідставно нараховано у податковій вимозі).

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується оригіналом квитанції № 0.0..1 від 29.04.2021 року, яка наявна в матеріалах справи.

З урахуванням частково задоволення позовних вимог, судовий збір у сумі підлягає частковому поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі - головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ () у розмірі 748,80 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ () про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги - задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 13663-52 від 17.02.2020 р. про визначення податкового боргу в частині 2 081 423,61 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ () на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 748,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 червня 2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук