Справа № 640/1262/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

01 липня 2021 року м. Київ № 640/1262/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянувши заяву про відвід головуючого судді в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1
доОфісу Генерального прокурора
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Генеральної прокуратури України №2055ц від 21.12.2019, яким звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні оперативно-розшукової діяльності щодо прокурорів та працівників органів прокуратури Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 24.12.2019;

2) поновити ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури в Офісі Генерального прокурора а посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів при здійсненні оперативно-розшукової діяльності щодо прокурорів та працівників органів прокуратури Генеральної інспекції, а в разі здійснення за час після звільнення ОСОБА_1 зміни структури посад за штатним розкладом, на рівнозначній посаді;

3) стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.12.2019 по день поновлення на роботі, сума якого станом на день подання позову становить 39 247,90 грн. та буде уточнена станом на день постановлення рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2021 поновлено провадження у справі № 640/1262/20 та призначено судове засідання на 24.06.2021, яке в подальшому було відкладено на 01.07.2021.

29 червня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про відвід судді Григоровича П.О., який розглядає справу №640/1262/21 на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України. Заява мотивована тим, що позивач не довіряє судді, оскільки судом порушено норми процесуального права при розгляді справи.

Дослідивши подану заяву, суд приходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 КАС України. Відповідно до цієї статті суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Тобто, головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Заява про відвід головуючого судді вмотивована незгодою із постановленням судом ухвали про зупинення провадження у справі, поверненням без розгляду заяви щодо доповнення позовних вимог, не допуском адвоката до участі у справі в якості представника позивача.

Частина четверта статті 36 КАС України встановлює, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Окрім того, визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Суд відхиляє доводи позивача стосовно порушення судом норм процесуального права, як обставину, яка викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності суду при розгляді даної адміністративної справи, оскільки як зазначено вище, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заявником не підтверджено належними доказами існування обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого судді у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява представника позивача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву про відвід головуючого судді Григоровича П.О. вважати необґрунтованою.

2. Відповідно до статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передати заяву про відвід для вирішення іншим складом суду у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала в частині необґрунтованості заявленого відводу окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Григорович