Справа № 500/2720/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2720/21

06 липня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу періоди роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах на підприємствах:

- Харцизький сталепроволочно-канатний завод (згідно наказу Фонду Державного майна України №12 від 10.03.1994 Харцизький державний сталепроволочно-канатний завод перетворений у ВАТ «Сілур») з 02.12.1987 по 31.12.1997 на посаді волочильника дроту 3 та 4 розряду - 10 років 0 місяців 30 днів;

- ТОВ «Укрметаллокорд» з 01.01.1998 по 31.10.1999 на посаді волочильника дроту 4 розряду - 1 рік 9 місяців 31 день;

- ТОВ «Авсень» з 01.03.2007 по 20.02.2013 на посаді волочильника дроту - 5 років 11 місяців 20 днів;

- ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой» з 01.07.2013 по 29.05.2015 на посаді волочильника дроту - 1 рік 10 місяців 28 днів;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 21.09.2020.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.09.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Однак відповідач листом від 26.02.2021 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки наявний в ОСОБА_1 пільговий стаж є меншим за необхідний. При цьому не зараховано до спеціального стажу позивача періоди роботи на посаді волочильника дроту в період з 02.12.1987 по 31.12.1997 у ВАТ «Сілур», з 01.01.1998 по 31.10.1999 у ТОВ «Укрметаллокорд», з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой» у зв`язку із не поданням додаткових документів, які підтверджують право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Позивач вважає, що має достатній стаж роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії, згідно зі статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на підтвердження чого ним було подано до органів Пенсійного фонду України достовірні та належні підтверджуючі документи, зокрема, трудову книжку, яка містить всі необхідні записи про спірні періоди роботи. Позивач просить зобов`язати відповідача зарахувати вищевказані періоди роботи до спеціального стажу та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 21.09.2021.

Ухвалою суду від 21.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 16.06.2021.

03.06.2021 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити у їх задоволенні (а.с.28-33). Зазначає, що оскільки довідки про підтвердження пільгового стажу роботи та висновки експертизи якості проведених атестацій робочих місць на посаді волочильника дроту в період з 02.12.1987 по 31.12.1997 у ВАТ «Сілур», з 01.01.1998 по 31.10.1999 в ТОВ «Укрметаллокорд» не представлені, інформація про спеціальний стаж з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой» в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 відсутня, тому зарахувати до спеціального стажу вищезазначені періоди роботи підстав немає.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача згідно поданих документів складає 33 роки 00 місяців 16 днів, пільговий стаж в період з 01.11.1999 по 14.02.2007 складає 07 років 03 місяці 14 днів, що є меншим за необхідний, а тому для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підстав немає. Додатково вказано, що право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач набуде після досягнення пенсійного віку 58 років.

У судовому засіданні 16.06.2021 позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити в позові.

Ухвалою суду від 16.06.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у розгляді справи до 06.07.2021 у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, зокрема від відповідача - розрахунку незарахованого страхового стажу.

01.07.2021 до суду представником відповідача надано витребуваний судом розрахунок незарахованого страхового стажу позивача.

06.07.2021 до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку письмового провадження, та клопотання представника відповідача про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Враховуючи подані учасниками справи клопотання, суд відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, продовжив розгляд справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), після досягнення віку 55 років ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), 21.09.2020 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.34-35). До заяви було додано відповідні документи, перелік яких відображено в розписці-повідомленні (а.с.35).

Розглянувши заяву позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 26.02.2021 №1900-0303-8/5932 повідомило йому про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.17-18). Таку відмову обґрунтовано тим, що довідки про підтвердження пільгового стажу роботи та висновки експертизи якості проведених атестацій робочих місць на посаді волочильника дроту в період з 02.12.1987 по 31.12.1997 у ВАТ «Сілур», з 01.01.1998 по 31.10.1999 в ТзОВ «Укрметаллокорд» не представлені, інформація про спеціальний стаж з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой» в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 відсутня, що унеможливило зарахування вказаних періодів до спеціального стажу.

Враховуючи вищенаведене, відповідач вказав на відсутність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 згідно поданих документів (трудова книжка, диплом військовий квиток та дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) складає 33 роки 00 місяців 16 днів, пільговий стаж в період з 01.11.1999 по 14.02.2007 складає 07 років 03 місяці 14 днів, що є меншим за необхідний.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними й такими, що порушують його право на соціальний захист, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Дії (рішення) відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) «Про пенсійне забезпечення» та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків (за відсутності вказаного стажу роботи у період до 01.04.2024 пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років у чоловіків), з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналогічні приписи містяться у пункті 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

Таким чином, головними умовами для призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 21.09.2020 є досягнення віку 55 років, наявність стажу роботи 28 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.02.2021 №1900-0303-8/5932, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та з відзиву на позов, відповідачем не заперечується наявність у ОСОБА_1 страхового стажу, який становить 33 роки 00 місяців 16 днів, з яких пільговий стаж складає 07 років 03 місяці 14 днів. Спірними залишаються періоди роботи позивача на посаді волочильника дроту в період з 02.12.1987 по 31.12.1997 у Харцизькому сталепроволочно-канатному заводі (пізніше - ВАТ «Сілур»), з 01.01.1998 по 31.10.1999 в ТОВ «Укрметаллокорд», з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой», які відповідач не зарахував до його спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як передбачено статтею 10 Закону №1788-ХІІ, пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За приписами частин першої, другої статті 7 Закону №1788-ХІІ звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до пунктів 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

У пунктах 1 та 2 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Досліджуючи копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.9-11), судом встановлено, що щодо трудової діяльності позивача у спірні періоди містяться такі записи:

Харцизький сталепроволочно-канатний завод:

17.07.1987 прийнятий учнем волочильника дроту в цех металлокорда (запис №8);

02.12.1987 присвоєно 3 розряд волочильника дроту (запис №9);

17.05.1989 присвоєно 4 розряд волочильника дроту (запис №11);

31.12.1997 звільнений по переводу в ТОВ «Укрметаллокорд» (запис №12).

ТОВ «Укрметаллокорд»:

01.01.1998 прийнятий по переводу волочильником дроту 4 розряду (запис №13);

31.10.1999 звільнений по переводу в ВАТ «Сілур» (запис №14).

ТОВ «Авсень»:

01.03.2007 прийнятий на роботу на посаду волочильника дроту (запис №17);

20.02.2013 звільнений за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України (запис №18);

ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой»:

01.07.2013 прийнятий на посаду волочильника (запис №19);

29.05.2015 звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (запис №20).

Записи про роботу у вказані періоди засвідчені підписами посадових осіб згаданих підприємств та скріплені відповідними печатками (а.с.9-11).

Перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу, суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок у вказані періоди роботи позивача було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, від 20.06.1974 №162, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР (далі - Інструкція №162), а в подальшому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 1 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 Інструкції № 162).

Суд зазначає, що пункти 2.3 та 4.1 Інструкції №162 містять положення, подібні положенням пунктів 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993 ».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. <…>. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (пункт 2.15 Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Із дослідженої судом трудової книжки ОСОБА_1 слідує, що наявні у ній записи відповідають вимогам до ведення та оформлення трудової книжки, та згідно розрахунку страхового стажу (а.с.37), як вже було вказано вище, згадані періоди роботи зараховані до його загального стажу.

Щодо роботи ОСОБА_1 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Як слідує з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.02.2021 №1900-0303-8/5932, підставами для відмови у зарахуванні до спеціального стажу позивача періодів роботи з 02.12.1987 по 31.12.1997 у Харцизькому сталепроволочно-канатному заводі (пізніше - ВАТ «Сілур»), з 01.01.1998 по 31.10.1999 в ТОВ «Укрметаллокорд» стала відсутність довідок про підтвердження пільгового стажу роботи та висновків експертизи якості проведених атестацій робочих місць на посаді волочильника дроту в такі періоди, а щодо періодів роботи з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой» - відсутність інформації про спеціальний стаж в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 (а.с.17-18).

Слід вказати, що пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 №1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 №159/4178/16-а, від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а та підтримана у постановах від 20.05.2021 у справі №593/1278/16-а та від 24.06.2021 у справі №758/15648/15-а.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Розділом «Металургійне виробництво (кольорові метали)» («Виробництво кольорових металів») Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, чинних на час роботи позивача у спірні періоди, передбачалася професія «волочильник дроту».

Щодо необхідності проведення атестації робочих місць за умовами праці, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України №41 від 01.09.1992 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Щодо періодів роботи позивача, який не охоплено проведенням атестації робочого місця, то суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі № 21-183а13, від 25.11.2014 у справі № 21-519а14, від 10.03.2015 та 17.03.2015 у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14.04.2015 у справі № 21-383а14, від 02.12.2015 у справі № 21-1329а15, від 10.02.2016 у справі № 21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Щодо доводів відповідача про те, що інформація про спеціальний стаж з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой» в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 відсутня, то суд зазначає наступне.

В індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб, Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) міститься інформація про спеціальний стаж позивача з 1999 року по 2007 рік (а.с.13-15). Однак така інформація про спеціальний стаж за вищевказані спірні періоди роботи ОСОБА_1 відсутня.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд повторно наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а також такий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі.

Враховуючи, що записи трудової книжки ОСОБА_1 містять повні і точні відомості (без виправлень) про роботу позивача волочильником дроту в спірні періоди, такі записи засвідчені підписами посадових осіб згаданих підприємств та скріплені відповідними печатками, суд не погоджується з аргументами відповідача щодо необхідності подання додаткових документів, які підтверджують наявність спеціального стажу та право позивача на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що із досліджених судом записів трудової книжки позивача слідує, що відомості про роботу позивача волочильником дроту відображені належним чином. Оскільки, професія «волочильник дроту» передбачалась у Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, то це дає право на зарахування вказаних періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Відтак наявні достатні обґрунтовані підстави для задоволення позову у цій частині та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників періоди роботи з 02.12.1987 по 31.12.1997 у Харцизькому сталепроволочно-канатному заводі, з 01.01.1998 по 31.10.1999 у ТОВ «Укрметаллокорд», з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой».

Як вбачається з розрахунку стажу позивача (а.с.48), у разі зарахування вищевказаних періодів до його пільгового стажу, стаж роботи позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, становитиме більше 26 років при необхідних 12 років 6 місяців для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, позивачем надано докази, які не спростовані відповідачем та які у сукупності дають підстави для висновку про одночасну наявність усіх основних умов для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, які є тотожними: на час подання заяви 21.09.2020 ОСОБА_1 досягнув віку 55 років, мав загальний стаж роботи понад 33 роки (при необхідних 28 років), з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позов в цій частині належить задовольнити.

Водночас суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у позивача 55 річного віку, достатнього загального та спеціального (пільгового) стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-XII, пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

З приводу дати, з якої слід призначити пенсію позивачу, то суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини першої Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку позивач набув 14.04.2020. Із заявою про призначення пенсії звернувся 21.09.2020, тобто після спливу трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

Відтак з урахуванням наведеного та положень частини першої статті 45 Закону №1058-IV, беручи до уваги факт звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії 21.09.2020, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення з відповідною заявою, тобто з 21.09.2020.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн, сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 13.05.2021 (а.с.21).

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників періоди роботи волочильником дроту з 02.12.1987 по 31.12.1997 у Харцизькому сталепроволочно-канатному заводі, з 01.01.1998 по 31.10.1999 у ТОВ «Укрметаллокорд», з 01.03.2007 по 20.02.2013 в ТОВ «Авсень», з 01.07.2013 по 29.05.2015 в ТОВ «Торгівельний дім «Донспецстрой».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 з 21.09.2020 пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14035769).

Повний текст рішення складено та підписано 06 липня 2021 року.

Суддя Чепенюк О.В.