Справа № 360/590/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року справа №360/590/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 р. (повний текст рішення складено 15 березня 2021 у м. Сєвєродонецьк Луганської області) у справі № 360/590/21 (головуючий І інстанції суддя В.С. Шембелян) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у лютому 2021 року звернувся до суду із позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), в якій просив:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо зарахування до його стажу на посаді судді для обчислення розміру визначеного рішенням № 98 від 01 грудня 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання позивача у вищому юридичному навчальному закладі у період з 01.09.1989 по 28.06.1994, що складає 2 роки 4 місяці 28 днів, а також часу роботи на слідчо - прокурорських посадах в органах прокуратури України у період з 01.08.1994 по 09.09.2002, що складає 08 років 1 місяць та 9 днів;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає йому - судді у відставці право на призначення з 27 листопада 2020 року щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі в період з 01.09.1989 по 28.06.1994, що складає 2 роки 4 місяці 28 днів, та час його роботи на слідчо-прокурорських посадах в органах прокуратури України у період з 01.08.1994 по 09.09.2002, що відповідно складає 08 років 1 місяць та 9 днів;

- зобов`язати відповідача перерахувати і виплатити йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 66% суддівської винагороди, визначеної у довідці Луганського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за № 203 від 26 листопада 2020 року. Перерахунок здійснити, починаючи з 27 листопада 2020 року з урахуванням фактично виплачених позивачу грошових сум; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-4).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 50 % суддівської винагороди без зарахування до його стажу роботи судді половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі у період з 01.09.1989 по 28.06.1994, періоду роботи на посадах прокурорів та слідчого прокуратури з 01.08.1994 по 09.09.2002.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати до стажу роботи судді ОСОБА_1 половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі у період з 01.09.1989 по 28.06.1994, період його роботи на посадах прокурорів та слідчого прокуратури з 01.08.1994 по 09.09.2002, здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу в розмірі 66 % суддівської винагороди з дня її призначення - з 27.11.2020 та виплатити заборгованість.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 56-61).

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ст. 135 Закону № 1402 зазначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Статтею 137 Закону № 1402 визначено, яка робота на посаді зараховується до стажу роботи на посаді судді і у вказаній статті відсутня норма щодо зарахування періоду навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих юридичних навчальних закладах, періоду проходження строкової військової служби, періоду роботи на посадах прокурора та слідчих в органах прокуратури до стажу, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, стаж позивача на посаді судді становить 18 років 02 місяці 17 днів, що означає відсутність понаднормових років понад 20 років роботи на посаді судді, що в силу вимог ч. 3 ст. 142 Закону № 1402 не дає права на збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання на 16 відсотків грошового утримання судді.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено наявними в матеріалах справи копіями: паспорта громадянина України, картки платника податків, довідки № 9011 від 18.12.2014 (а.с. 25 зв. бік, 51-55).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20 позивача звільнено з посади судді Луганського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. (а.с. 13).

26.11.2020 наказом № 127-к/тр/с від 26.11.2020 позивача було відраховано зі штату Луганського апеляційного суду у зв`язку з виходом у відставку (а.с. 14).

27.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надавши рішення Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20 про звільнення позивача з посади судді Луганського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, наказу Луганського апеляційного суду № 127-к/тр/с від 26.11.2020 про відрахування позивача зі штату у зв`язку з виходом у відставку; довідку Луганського апеляційного суду № 203 від 26.11.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 5/2422/2020 від 26.11.2020, що виданий Луганським апеляційним судом, трудову книжку (а.с. 25).

Розрахунок стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.11.2020 № 5/2422/2020, виданий Луганським апеляційним судом, містить наступні періоди:

- з 01.09.1989 по 28.06.1994 навчання в Харківській юридичній академії (50% - 02 роки 05 місяців 00 днів);

- з 01.08.1994 по 02.11.1998 виконуючий обов`язки слідчого, слідчий Луганської транспортної прокуратури, старший помічник Луганського транспортного прокурора Донбаської транспортної прокуратури (04 роки 03 місяці 01 день);

- з 03.11.1998 по 09.09.2002 старший помічник Луганського транспортного прокурора, виконуючий обов`язки прокурора, прокурор відділу підтримання державного обвинувачення в судах управління підтримання державного обвинувачення та захисту інтересів громадян і держави в судах прокуратури Луганської області (03 роки 10 місяців 06 днів);

- з 11.09.2002 по 30.09.2013 суддя Артемівського районного суду міста Луганська (11 років 00 місяців 19 днів);

- з 01.10.2013 по 16.06.2020 суддя Апеляційного суду Луганської області (06 років 08 місяців 14 днів);

- з 17.06.2020 по 26.11.2020 суддя Луганського апеляційного суду (00 років 05 місяців 10 днів).

Всього стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 26.11.2020 відповідно до вказаного розрахунку - 28 років 08 місяців 25 днів (а.с. 33).

Цей розрахунок було надано відповідачу разом з іншими документами, необхідність подання яких передбачена вимогами Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (надалі Порядок), складеними за формою, передбаченими Додатками до цього порядку (а.с.25 зв. бік).

В довідці № 203 від 26.11.2020 Луганського апеляційного суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зазначено її розмір - 184976,00 грн., з яких: посадовий оклад - 115610,00 грн., доплата за вислугу років 60% - 69366,00 грн. (а.с. 34).

Відповідач на підставі заяви позивача від 27.11.2020 та доданих до неї документів призначив позивачу виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків розміру суддівської винагороди з 27.11.2020, зараховано стаж судді - 18 років 2 місяці 17 днів, що підтверджено розрахунком від 30.11.2020 в системі ППВП ПФУ (а.с. 26).

За текстом розрахунку стажу позивача відповідачем в системі ППВП ПФУ від 30.11.2020 дата призначення довічного грошового утримання позивачу - 27.11.2020; спеціальний стаж позивача, що дає право на щомісячне грошове утримання суддям - 18 років 2 місяці 17 днів (з 11.09.2002 по 26.11.2020), навчання в юридичному вузі - 4 роки 9 місяців 12 днів (з 01.09.1989 по 28.06.1994), інші посади на вислугу прокурорам - 8 років 1 місяць 9 днів (з 01.08.1994 по 09.09.2002), загальний трудовий стаж понад 31 повний рік (а.с. 27).

14.01.2021 позивач в електронній формі подав відповідачу звернення про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання до суми, яка має становити не 50%, а 66% суддівської винагороди, зазначивши, що відповідач здійснив розрахунок щомісячного довічного грошового утримання без урахування половини строку його навчання у вищому юридичному закладі в період з 01.09.1989 по 28.06.1994, що складає відповідно 02 роки 04 місяця 28 днів, а також часу його роботи на посадах слідчого і прокурора у період з 01.08.1994 по 09.09.2002 тривалістю 10 років 06 місяців 07 днів (а.с. 41).

Розглянувши вищевказану заяву, відповідач листом від 26.01.2021 № 29-12/О-02/8-1216/21 відмовив позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з посиланням на ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 відповідно до довідки від 26.11.2020 № 203, зазначивши, що половину строку навчання та стаж роботи на посадах слідчого і прокурора зараховано до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, який складає - 18 років 02 місяці 17 днів; щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці розраховано як 50% від суми 184976,00 грн., - 92488,00 грн. (а.с. 15).

Отже, рішення про призначення з 27.11.2020 позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди прийняте відповідачем з урахуванням лише стажу роботи позивача на посаді судді - 18 років 02 місяці 17 днів, інший стаж для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці йому не зараховано.

Рішення про відмову в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за заявою позивача від 14.01.2021 відповідач не приймав, надав йому відповідь на звернення листом від 26.01.2021 №29-12/О-02/8-1216/21, відмовивши в перерахунку.

При вирішення справи суд виходить з наступного.

Частини 1-2 статті 24 Конституції України визначають: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За унормуванням частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимога пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України однією з підстав для звільнення судді передбачає подання заяви про відставку.

Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя України відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 131 Конституції України в редакції Закону № 1401-VIII від 02.06.2016.

Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку (частина 1 статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII ( далі Закон № 1402)).

За приписами статті 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя; Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в суді їх та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (ч. 2 ст. 137 Закону № 1402).

В абзаці 4 пункту 34 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Абзацом другим частини 3 статті 142 Закону № 1402 закріплено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином положення Закону № 1402 не відокремлюють поняття стажу роботи на посаді судді для відставки від поняття стажу роботи на посаді судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, навпаки в цьому законі є єдине поняття «стажу роботи на посаді судді». Порядок же обчислення цього стажу може відрізнятися залежно від того, коли суддю обрано чи призначено на цю посаду.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20 зазначено, що Указом Президента України від 13 серпня 2002 року № 712/2002 позивача вперше було призначено строком на п`ять років на посаду судді Артемівського районного суду міста Луганська.

Оскільки позивача призначено на посаду судді до набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII, то відповідно до вимог абзацу 4 пункту 34 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 він зберігає визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення (обрання).

В самому рішенні Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20 занотовано, що на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» та абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів».

За змістом частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В абзаці другому статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Ця норма втратила чинність на підставі Указу Президента № 248/2008 від 20.03.2008, але на час призначення позивача на посаду вона була діючою.

Отже, і Закон України «Про статус суддів» і Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 мав єдине визначення поняття «стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання».

Тобто, стаж роботи на посаді судді як для відставки так і для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання на законодавчому рівні і був і залишається єдиним поняттям, визначеним на законодавчому рівні, тому доводи позивача щодо розділення цих понять є необґрунтованими.

Крім того, зазначені норми законодавства свідчать про наявність права позивача на зарахування спірних періодів його навчання у вищому юридичному навчальному закладі (половини строку) та стажу роботи на посадах прокурорів та слідчого прокуратури до стажу роботи судді, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Цей факт вбачається безпосередньо з рішення Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20, в якому зазначено, що додані до заяви документи свідчать, що суддя Луганського апеляційного суду ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також абзацу четвертого пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону в редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя».

Отже, в самому рішенні Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20 зазначено, за яким саме законодавством слід обчислювати стаж роботи позивача на посаді судді, який надає йому право як на відставку так і на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Стаття 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» визначає: «1. Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

2. Вища рада правосуддя є юридичною особою, видатки на її утримання визначаються окремим рядком у Державному бюджеті України».

До повноважень Вищої ради правосуддя на підставі п. 6) ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», серед іншого, належить ухвалення рішення про звільнення судді з посади.

Це єдиний орган в України, якому надано право встановлювати наявність або відсутність стажу на посаді судді для звільнення судді у відставку, тому у відповідача взагалі не було законодавче визначеного права вирішувати питання щодо визначення стажу позивачу на посаді судді.

Як встановлено судами, Луганський апеляційний суд здійснив розрахунок стажу судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 26.11.2020 № 5/2422/2020 відповідно до вимог, зазначеного в рішенні Вищої ради правосуддя від 29.10.2020 № 2987/0/15-20, законодавства, зарахувавши до стажу роботи позивача на посаді судді також і половину строку навчання у вищому навчальному юридичному закладі та стаж роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури. Всього стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 26.11.2020 відповідно до вказаного розрахунку складає 28 років 08 місяців 25 днів (а.с. 33).

Ці документи позивач подавав разом з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідачу.

Право на призначення та перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці передбачено нормами Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 № 3-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 № 5-1 та від 07.06.2019 № 6-1) (далі - Порядок).

Станом на момент звернення позивача до відповідача з заявою від 14.01.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці була чинною редакція Порядку від 09.08.2019 року № 5-1, який передбачав, що:

- заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа) (п.1 розділу І Порядку);

- заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідка про розмір суддівської винагороди подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання (п.1 розділу ІІ Порядку);

- звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (п.3 розділу ІІ Порядку);

- перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою (п.4 розділу ІІ Порядку);

- до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються:

копія рішення Вищої ради правосуддя (копія рішення Конституційного Суду України) про звільнення судді з посади;

наказ про звільнення судді з посади;

документи про місце проживання (реєстрації) особи;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) для обчислення щомісячного довічного утримання;

розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4);

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

документи, що засвідчують особливий статус особи…(п.1 розділу ІІІ Порядку);

- до заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди (п.2 розділу ІІІ Порядку);

- при прийманні документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення наданих документів (п.1 розділу ІV Порядку);

- для призначення (перерахунку) щомісячного довічного утримання подаються оригінали документів (п.2 розділу ІV Порядку);

- не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до пункту 5 розділу І цього Порядку (п.3 розділу ІV Порядку).

Таким чином, жодна норма вказаного порядку не надає відповідачу право самостійно обчислювати стаж роботи судді для щомісячного грошового утримання судді у відставці, яке має бути призначене на підставі наданих йому документів.

Отже, відповідач мав всі необхідні, визначені зазначеним порядком документи, в яких правильно, відповідно до вимог чинного законодавства, визначено стаж роботи судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак відповідач самовільно та протиправно не зарахував для обчислення такого стажу половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі у період з 01.09.1989 по 28.06.1994, а також час роботи на посадах прокурорів та слідчого прокуратури у період з 01.08.1994 по 09.09.2002, у зв`язку з чим призначив позивачу щомісячне довічне грошове утримання в меншому за належне розмірі, в той час як слід було визначити розмір наступним чином: 50 % за 20 років + 8 повних років х 2% = 50% + 16% = 66%.

Таким чином право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у належному розмірі з урахуванням відповідних періодів до стажу роботи судді було порушене відповідачем під час прийняття рішення про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - з 27.11.2020.

Згідно з вимогами ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Встановлені судом обставини свідчать, що право позивача порушено саме рішенням відповідача про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі менше обумовленого законодавством. Тому суд першої інстанції правомірно вийшов за межі позовних вимог позивача для захисту його порушеного права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача задоволені з обранням судом іншого ефективного способу захисту порушеного права відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн. відповідно до квитанції № 12200 від 04.02.2021 (а.с. 5).

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про стягнення судових витрат у розмірі 908,00 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем не доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскарженого судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 р. у справі № 360/590/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У повному обсязі судове рішення буде складено та підписано колегією суддів 5 липня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв