Справа № 640/23925/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2021 року м. Київ № 640/23925/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі також - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 16.08.2020, зарахувавши у його пільговий стаж роботу з 15.04.1982 по 30.09.1991 на посадах, що передбачені Списком №2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що він має право на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2. Вказано, що звернувшись до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії позивач додав всі необхідні документи, проте відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії, оскільки відсутня уточнююча довідка відповідно до п.20 постанови КМУ від 12.08.1993 №637.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову підстав необґрунтованості. Також зазначає про відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи для призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

23.06.2020 позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

За результатом розгляду заяви позивача повідомлено останнього про надання уточнюючої довідки у відповідності до п.20 постанови КМУ від 12.08.1993 №637.

Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, ідентифікаційний код, лист ПАТ «Квазар») страховий стаж позивача складає 31 рік 0 місяців 19 днів, на думку відповідача, пільговий стає за Списком №2 відсутній.

Позивач, вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах (пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV).

За приписами ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Згідно розділу XXXII "Загальні професії" Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року №1173, посада регулювальника радіоапаратури у ВО «Кристал» імені Ленінського комсомолу в період з 15.04.1982 по 03.09.1985 передбачена Списком №2.

Вказана посада (професія) також внесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2003 року №36 згідно розділів XXXIII "Загальні професії".

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 позивач з 15.04.1982 по 03.09.1985 працював на посаді регулювальника радіоапаратури у ВО «Кристал» імені Ленінського комсомолу. Згідно довідки №18 від 17.02.2020 позивач працював у ВО «Квазар» з 2017 по теперішній час та 15.04.1982 по 03.09.1985 на посаді регулювальника радіоапаратури у відокремленому підрозділі ВО «Кристал» імені Ленінського комсомолу у Центрі технічного обслуговування «Сервісний центр «Електроніка повний робочий день 8 годин при 5 денному робочому учнем регулювальника радіоапаратури, регулювальником радіоапаратури 4 розряду.

Згідно положень п. 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у пій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.

Судом встановлено, що, відмовляючи позивачу у призначенні пільгової пенсії, відповідачем зазначено про відсутність уточнюючої довідки ПАТ «Квазар» для підтвердження трудового стажу, згідно записів трудової книжки страховий стаж складає 31 рік 0 місяців 19 днів, відсутній пільговий стаж 12 років 6 місяців.

На звернення позивача від 19.02.2020 до ПрАТ «Квазар» з проханням надати уточнюючу довідку про характер виконуваних робіт, листом від 13.03.2020 №22/А останнє відмовило у наданні відповідної довідки та зазначено, що атестація робочого місця позивача не проводилась.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМ України №442 від 01.08.1992 (далі - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до п. 10 Порядку №442, результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Водночас, суд зазначає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а.

Таким чином, наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів у трудовій книжці, які підтверджують факт роботи на посадах, які передбачено Списком №2.

Отже, відсутність проведення атестації робочого місця позивача не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, посада регулювальника апаратури відноситься до загальних професій Списків №2, чинних на момент роботи позивача у ВО «Кристал» ім. Ленінського комсомолу в період з 15.04.1982 по 03.09.1985, а зазначений період зараховується до пільгового стажу.

Щодо зарахування періоду роботи позивача з 04.09.1985 по 30.09.1991 до пільгового стажу, суд зазначає, що згідно з п.97 «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590, чинним на зазначений час періоду роботи позивача, у тих випадках, коли працівник був обраний на виборну посаду, робота на такій посаді в межах не більше 5 років прирівнюється при визначенні права на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах до роботи до обрання.

Відповідно до абз.15 п.109 вказаного Положення робота на виборних та інших відповідальних посадах в партійних і комсомольських органах, в тому числі в політвідділах і політуправління, зараховується до стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах, за умови, якщо перерва між роботою в партійних і комсомольських органах і роботою, наступної за нею, не перевищує трьох місяців і якщо роботі в партійних і комсомольських органах безпосередньо передувала або за нею безпосередньо слідувала робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах.

Так, 30.09.1991 позивач був звільнений з Шевченківського райкому Компартії України м. Києва та 18.10.1991 прийнятий на роботу в «ТМО-Сервіс» при ТМО Шевченківської райради народних депутатів м. Києва на посаду начальника служби автосервісу. Тобто перерва між роботою позивача у партійних та комсомольських органах та наступною за нею роботою не перевищує трьох місяців, що відповідає вимогам вище зазначеного Положення.

Роботі позивача на посаді секретаря комітету комсомолу у Шевченкіському РК ЛК СМУ м. Києва, завідуючого відділу оборонно-масової та спортивної роботи райкому комсомолу, на посаді інструктора ідеологічного відділу Шевченківського райкому Компартії України м. Києва передувала робота позивача на посаді регулювальника апаратури у ВО «Кристал» ім. Ленінського комсомолу в період з 15.04.1982 по 03.09.1985, що відноситься до загальних професій Списків №2, що також відповідає вимогам вище зазначеного Положення.

Суд зазначає, що робота позивача на виборній посаді у партійних та комсомольських органах зараховується до пільгового стажу за наявності двох вище зазначених умов, а саме:

перерва між роботою в партійних і комсомольських органах і роботою, наступної за нею, не перевищує трьох місяців та якщо роботі в партійних і комсомольських органах безпосередньо передувала або за нею безпосередньо слідувала робота, яка дає право на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах.

Також суд зазначає, що факт не нарахування заробітної плати позивачу в окремі періоди не є законодавчою підставою для відмови у врахуванні таких періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Таким чином, період роботи з 04.09.1985 по 30.09.1991 повинні також зараховуватися до пільгового стажу позивача.

Таким чином, рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню в частині, якою позивачу відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу періоду його роботи з 15.04.1982 по 03.09.1985 та з 04.09.1985 по 30.09.1991, суд вважає за необхідне зарахувати до пільгового стажу позивача зазначений період.

Таким чином, загальний трудовий стаж позивача складає 31 рік 2 місяці 18 днів, з якого пільговий стаж за Списком №2 складає 8 років 3 місяці 5 днів, відтак має право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, викладена у листі від 08.07.2020 №2600-0314-8/92335 про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд керується такими нормативними положеннями.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За правилами частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Частиною четвертою статті 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача надав суду належно копії таких документів:

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю Серія РН №1423;

- ордер на надання правничої допомоги №1052173 Серії АА;

- копія договору про надання правничої допомоги від 11.09.2020 №201;

- копія рахунку-фактури №201 від 11.09.2020;

- копія акту приймання-передачі наданих послуг від 01.10.2020;

- квитанція про сплату послуг професійної правничої допомоги № 0.0..1 від 28.09.2020.

Суд проаналізував зміст представлених документів та дійшов висновку, що такі підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінюючи характер наданої адвокатом Зарубою О.В. правової допомоги відповідно до представлених документів суд враховує, що ця справа є незначної складності, підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом процесуального документу по цій справі, лише позовної заяви, не потребує заявленого часу. З огляду на це суд дійшов висновку, що розмір витрат на правову допомогу, заявлений до відшкодування за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним із складністю цієї справи.

Суд враховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд вважає, що покладені на відповідача судові витрати повинні бути співмірними з сумою коштів, що підлягають сплаті в якості судового збору за розгляд цього спору професійним суддею. Підсумовуючи свої міркування суд вважає справедливим відшкодування відповідачу його судових витрат на правничу допомогу у сумі 840,00 грн., тобто в розмірі суми судового збору, що підлягає сплаті за розгляд адміністративним судом відповідних позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,00 грн. та судові витрати на правничу допомогу у сумі 840,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Керуючись ст.ст.139, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, починаючи з 16.08.2020, зарахувавши у його пільговий стаж роботу з 15.04.1982 по 30.09.1991 на посадах, що передбачені Списком №2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 840,00 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 840,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій