Справа № 183/7059/20
Суддя: Майна Г. Є.
Дата ухвалення: 2021-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 183/7059/20
Провадження № 2-а/183/39/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Григоряна Артура Едуардовича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з вимогами про:

- скасування постанови серії БАБ № 217736 від 27 листопада 2020 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 27 листопада 2020 року інспектором Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Григоряном Артуром Едуардовичем винесено постанову серії БАБ № 217736 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. У постанові зазначено про те, що позивач, 27 листопада 2020 року о 16 год. 34 хв. у м. Новомосковськ на вул. Сучкова, 37, керував авто ГАЗ 33021, д/н НОМЕР_1 , у якому в районі склоочисників є тріщини та сколи, чим порушив ДСТУ 3649. Винесену постанову позивач вважає незаконною, оскільки вона винесена з порушенням норм права, суперечить вимогам закону та не відображає дійсних обставин справи, а тому підлягає скасуванню. Відповідачем, при складанні оскаржуваної постанови, не було належним чином з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення, а також грубо порушено встановлений законом порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. У зв`язку з вказаними обставинами, позивач був змушений звернутися за захистом своїх порушених прав із цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою судді від 21 грудня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 14-15), що було зроблено позивачем 13 січня 2021 року (а.с. 18-20). Ухвалою суду від 25 січня 2021 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та цією ж ухвалою було установлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень (а.с. 22-23).

24 лютого 2021 року від представника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Чорної Ю. В. надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що ГУНП в Дніпропетровській області не є належною стороною у справі, оскільки оскаржувана постанова була складена не працівниками ГУНП, а суб`єктом владних повноважень інспектором СРПП № 3 Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області Григоряном А. Е., також зауважила на тому, що ГУНП в Дніпропетровській області як територіальний орган Національної поліції України не наділений повноваженнями зі складення постанови про адміністративне правопорушення згідно з нормами КУпАП. Разом з тим, з огляду на заявлені вимоги позивача, вказала, що оскаржувана постанова є законною та складеною інспектором з урахуванням норм діючого законодавства, оскільки зібрані в ході розгляду адміністративної справи докази вказують на те, що ОСОБА_1 при керуванні транспортного засобу , який має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, було порушено вимоги ч. 1 ст. 121 КУпАП, з огляду на це, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, окрім того просила здійснити розгляд справи за відсутності представника ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 28-35).

Позивач ОСОБА_1 та його представник Болтік А. С. належним чином повідомлені про розгляд справи (а.с. 37,38), клопотань та відповіді на відзив відповідача ГУНП в Дніпропетровській області у встановлений строк не подавали.

Відповідач інспектор Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Григорян А. Е. належним чином повідомлений про розгляд справи (а.с. 39). клопотання та відзиву на позовну заяву суду надавав.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судом установлено, що 27 листопада 2020 року інспектором Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Григоряном А. Е. винесено постанову серії БАБ № 217736 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП із накладенням на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , 27 листопада 2020 року о 16 год. 34 хв. рухаючись у м. Новомосковськ на вул. Сучкова, буд. 37, керував транспортним засобом ГАЗ 33021, д.н.з. НОМЕР_1 , у якому в районі склоочисників є тріщини та сколи, чим порушив ДСТУ 3649 (а.с. 8).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Згідно зі ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

У відповідності до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП полягає у керуванні транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Сама собою наявність технічних несправностей не є достатньою підставою для притягнення до відповідальності. Такі технічні несправності обов`язково повинні бути віднесені законом до таких, з якими експлуатація транспортного засобу забороняється.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Матеріалами справи підтверджено, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП відбулося через допущене позивачем за твердженням відповідача порушення вимог ДСТУ 3649.

Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі по тексту - КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Пунктом 6.8 ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції, зокрема, пп. 6.8.5 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Отже, сколи чи тріщини на вітровому склі колісного транспортного засобу заборонені саме у зоні роботи склоочисників.

Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.

Перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, за яких згідно із законодавством забороняється експлуатація транспортних засобів, визначений у пп. 31.4 п. 31 Правил дорожнього руху.

Згідно з пп. 31.4 п. 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.

У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація. Варто зауважити на тому, що вказаний перелік технічних несправностей не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.

Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.

Як убачається з матеріалів справи, інспектором поліції притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за те, що на вітровому склі транспортного засобу, яким він керував, має місце тріщина в зоні роботи склоочисників, однак у переліку технічних несправностей, при яких забороняється експлуатація транспортного засобу взагалі відсутні такі несправності, як тріщина та сколи на вітровому склі, тобто Правилами дорожнього руху не забороняється експлуатувати транспортний засіб в цьому випадку.

Підпункт 7.8.1 пункту 7.8 ДСТУ 3649:2010 визначає методи контролювання вимог щодо безпечності технічного стану колісного транспортного засобу, а саме, відповідність вимогам 6.8.1, 6.8.2, 6.8.4-6.8.6, 6.8.8, 6.8.10-6.8.25 перевіряють візуально та, у відповідних випадках, прикладанням зусилля, приведенням у дію, простукуванням нарізевих з`єднань.

Відтак, факт наявності сколів та тріщин на вітровому склі в забороненій зоні міг бути встановлений інспектором саме шляхом приведення у дію склоочисників та візуального спостереження, як це передбачено пп. 7.8.1 п. 7.8 ДСТУ 3649:2010.

Відповідачем Григоряном А. Е. не було надано суду доказів, зокрема відеозапису обставин складання постанови на підтвердження того, що останній здійснював визначення зони роботи склоочисників шляхом приведення їх у дію. Місце розташування сколів та тріщин на вітровому склі транспортного засобу не дає можливості беззаперечно встановити чи розміщені вони в зоні роботи склоочисників без приведення їх у дію.

Разом з тим, із системного аналізу діючого законодавства України про адміністративні правопорушення вбачається, що саме порушення Правил дорожнього руху, а не стандартів ДСТУ є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У свою чергу, інспектором поліції в оскаржуваній постанові не конкретизовано, який саме пункт Правил дорожнього руху України було порушено позивачем. Стверджуючи про порушення позивачем положень ДСТУ 3649, інспектором конкретно не зазначено, яким саме вимогам ДСТУ 3649 не відповідає технічний стан автомобіля під керуванням позивача.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що наявність тріщин на вітровому склі в зоні роботи склоочисників транспортного засобу, яким керував позивач, в розумінні положень пп. 31.4 ПДР не забороняє його експлуатацію, що в свою чергу, виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП, виключає можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за цією нормою КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №263/15738/16-а).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні (Правовий висновок Верховного Суду у Постанові від 30 травня 2018 року по справі №337/3389/16-а).

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутністю будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. (Правовий висновок Конституційного Суду України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року).

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що інспектор поліції належними та допустимими доказами не довів факту порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП та не довів правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів.

Таким чином, відповідачем не надано суду жодних допустимих доказів, які підтверджували б наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування постанови про адміністративне правопорушення є цілком обґрунтованими і підлягають задоволенню, постанова серії БАБ № 217736 у справі про адміністративне правопорушення від 27 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідач - інспектор Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Григорян А. Е. виносив оскаржувану постанову в порядку ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Відтак, на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області слід стягнути судовий збір в сумі 420,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 120, 139, 229, 241-246, 250, 268-271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Григоряна Артура Едуардовича (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 7), Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову інспектора Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції Григоряна Артура Едуардовича серії БАБ № 217736 від 27 листопада 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Стягнути з Новомосковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено і підписано 23 березня 2021 року.

Суддя Г.Є. Майна