Справа № 480/3263/21
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2021 року Справа №480/3263/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3263/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив:
1. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які полягають у відмові ОСОБА_1 , у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи з 12 квітня 2006 року до 13 листопада 2020 року на виборній посаді сільського голови с. Вільне Великописарівського району Сумської області та відмові у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком, передбачену Законом України "Про державну службу".
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 12 квітня 2006 року до 13 листопада 2020 року на виборній посаді сільського голови с. Вільне Великописарівського району Сумської області і призначити пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".
Обгрунтовує свої вимоги тим, що має загальний трудовий стаж майже 42 роки, з 12.04.2006 до 13.11.2020 працював на виборній посаді сільського голови с. Вільне Великописарівського району Сумської області. Перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
22.02.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області з клопотанням про переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, передбачену Законом України «Про державну службу». Проте отримав відмову, оскільки не має стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Вказує, що відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби період роботи на посадах, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Зазначає, що період роботи на виборній посаді має бути зараховано до стажу державної служби, а також враховано ту обставину, що на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» він обіймав саме цю посаду.
Ухвалою суду від 20.04.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Надано строк відповідачу для надання відзиву та витребувано у відповідача додаткові докази.
Ухвалу суду було отримано відповідачем 27.04.2021. Проте станом на час розгляду справи, відзив на позовну заяву надано не було.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Ухвалами від 31.05.2021, 11.06.2021 у відповідача витребовувались додаткові докази, які в повному обсязі були надані суду лише 02.07.2021.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУПФ України в Сумській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 42).

Позивач звернувся до ГУПФУ в Сумській області із заявою від 22.02.2021 про перерахунок пенсії та переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с.27).

Рішенням від 25.02.2021 відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії відповідно до поданої позивачем заяви у зв`язку з відсутністю станом на 01.05.2016 стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених Законом України «Про державну службу». Статтею 90 Закону України від 10.12.2015 № 889-VII "Про державну службу" передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Розділом XI Закону № 889 передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до раніше діючого законодавства про державну службу мають особи, які на день набрання чинності цим Законом займали посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу па посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та особи, які на 01.05.2016 року мають не менше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Оскільки ОСОБА_1 за період з 12.04.2006 року по 01.05.2016 року має 10 років 0 місяців 18 днів стажу роботи в органах місцевого самоврядування, та станом на 01.05.2016 року не обіймав посаду державної служби, то підстави для переведення на пенсію за віком, підповідно до Закону України "Про державну службу" відсутні (а.с. 28 звор.).

Про вказане рішення позивача повідомлено листом від 25.02.2021 № 1800-0305-8/10849 (а.с. 28).

Вважаючи, таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п.2 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, вік особи визначається статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 62 роки для чоловіків і 60 років для жінок.

Страховий стаж передбачений абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і складає 35 років для чоловіків і 30 років для жінок.

Стаж державної служби для тих хто на час досягнення зазначеного віку працював на посадах державних службовців становить не менш як 10 років, та не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІдля осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Такими умовами є вік та страховий стаж.

Статтею 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У пункті 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності вказаним Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, який діяв на час проходження позивачем служби в органах місцевого самоврядування, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відноситься, зокрема, селищний і сільський голова.

Відповідно до записів у трудовій книжці, позивач 12.04.2006 обраний сільським головою, прийнято присягу державного службовця та йому присвоєно 9 ранг в межах четвертої категорії класифікації посад.

Отже, вказане свідчить про те, що станом на 01.05.2016 позивач займав відповідну посаду, віднесену до відповідних категорій посад державної служби, та стаж роботи позивача на посаді сільського голови - 10 років 18 днів, яку він займав з 12.04.2006 по 01.05.2016 зараховується до стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

При цьому суд зазначає, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ зберігає особа за наявності у неї станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), а тому юридичне значення у даному спорі для захисту прав позивача має саме питання щодо наявності підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи позивача на посаді сільського голови з 12.04.2006 до 01.05.2016.

Водночас, період роботи з 02.05.2016 по 13.11.2020 не є спірним та не впливає на право позивача на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, передбачену Законом України «Про державну службу».

За вказаних обставин суд вважає, що відповідач без належного обгрунтування відмовив позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», з посиланням на відсутність у позивача станом на 01.05.2016 стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених Законом України «Про державну службу», а тому рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 52 від 25.02.2021 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, а період роботи позивача на посаді сільського голови з 12.04.2006 до 01.05.2016 підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Зважаючи на викладене, оскільки права позивача було порушено пенсійним органом саме рішенням, з огляду на вимоги ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 52 від 25.02.2021 та зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 12.04.2006 до 01.05.2016 на посаді сільського голови с. Вільне Великописарівського району Сумської області до стажу державної служби.

А тому позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи з 12 квітня 2006 року до 13 листопада 2020 року на виборній посаді сільського голови с. Вільне Великописарівського району Сумської області та відмові у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком, передбачену Законом України "Про державну службу", та зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби період з 02.05.2016 по 13.11.2020 задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог щодо призначення пенсії позивачу, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

При цьому статтями 80-85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3, 5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).

Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління. Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія «призначення пенсії» та «переведення з одного виду пенсії на інший» використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управлінське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.

Судом встановлено, що у спірних правовідносинах пенсійний орган не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу юридично значимих факторів обчислення розміру пенсії. Суд не є органом, який має обраховувати та призначати пенсію.

Крім того, у даному випадку суд вирішував спір щодо не включення в страховий стаж позивача тільки періоду не врахованого відповідачем у рішенні, а не щодо обрахунку всього страхового стажу. Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, підставою для відмови у призначенні пенсії був той факт, що позивачу не зараховано період роботи на посаді сільського голови, згідно чинного законодавства, що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку чи переведення на інший вид) пенсії.

Зважаючи на те, що згідно вимог ст. 9 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов, а суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам, оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення (переведення на інший вид) пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву позивача від 22.02.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший, з урахуванням висновків суду по даній справі.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 908 грн., сплаченої відповідно до квитанції № 55350504 від 13.04.2021 (а.с. 4).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 52 від 25.02.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) зарахувати період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) з 12.04.2006 по 01.05.2016 на посаді сільського голови с. Вільне Великописарівського району Сумської області до стажу державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) від 22.02.2021 про переведення з одного виду пенсії на інший, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ).

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска