Справа № 580/254/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/254/21 Головуючий у 1-й інстанції: Білоноженко М.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Мельничука В.П., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 11.02.2020 на користь ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплати індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 11.02.2020 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 09.10.2017 по 31.10.2017 та з 01.06.2018 по 30.06.2018; зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 40108583) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) індексацію грошового забезпечення за періоди з 09.10.2017 по 31.10.2017 та з 01.06.2018 по 30.06.2018; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

ОСОБА_1 з 07.11.2015 проходив службу в поліції на посаді інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.07.2017 у справі № 826/3472/16 визнано протиправним наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 77 о/с від 29.01.2016 про звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за підпунктом 5 (через службову невідповідність) пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»; поновлено позивача на посаді інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві; зобов`язано Головне управління Національної поліції у м. Києві відшкодувати середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2016 по день поновлення на роботі у розмірі 82 420, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017 змінено в частині стягнення середнього заробітку, а саме: постановлено стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.01.2016 по 17.07.2017 у розмірі 82 855 (вісімдесят дві тисячі вісімсот п`ятдесят п`ять) гривень, без урахування податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів», в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2017 залишено без змін.

Як зазначено відповідачем, на виконання судових рішень у справі № 826/3472/16, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.10.2017 № 1137 о/с позивача поновлено на службі в поліції на посаді інспектора батальйону супроводження Головного управління Національної поліції у м. Києві (тимчасовий штат) та в жовтні виплачено позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також виплачувалось грошове забезпечення з 09.10.2017 по 31.07.2018.

В рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2020 у справі № 640/11853/19 судом встановлено, що 10.11.2016 позивачем укладено контракт з Міністерством оборони України про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ строком на три роки.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25.07.2018 № 997 «Про призначення та проведення службового розслідування» виплату грошового забезпечення позивачу припинено з підстав неприбуття позивача з жовтня 2017 р. до 25.07.2018 за місцем проходження служби та у зв`язку із тим, що позивач до виконання своїх посадових обов`язків не приступив.

Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 10.02.2020 № 131 о/с позивача звільнено зі служби в поліції 11.02.2020 на підставі рапорта позивача, за власним бажанням.

24.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити йому виплату заборгованості по індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 в сумі 3 676, 04 грн.

Листом від 26.10.2020 № М-222/125/30/01-2020 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для виплати йому індексації грошового забезпечення за запитуваний період, оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських повинна здійснюватися лише після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 та включення поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення № 782, тобто з 01.11.2017.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, останній звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, мотивував своє рішення тим, що оскільки підстави для нарахування індексації позивачу виникли починаючи з червня 2016 року, а в період з 29.01.2016 по 09.10.2017 останній фактично непроходив службу в поліції і йому не нараховувалось грошове забезпечення у вказаний період, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача у період з 07.11.2015 по 09.10.2017. При цьому, оскільки розрахункові листи не містять відомостей про нарахування позивачу індексації за період з 09.10.2017 (дата поновлення позивача на службі в поліції) по 31.10.2017, а також за червень 2018 р., позовні вимоги щодо нарахування індексації за вказані періоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, так як до суду не було надано доказів скасування наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25.07.2018 № 997 «Про призначення та проведення службового розслідування», яким припинено виплату грошового забезпечення позивача у період з 25.07.2018 по 11.02.2020 (дата звільнення позивача зі служби в поліції), відсутні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано того, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782, яка набрала чинності 24.10.2017, внесено зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078), включивши поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення. Відтак, Головне управління Національної поліції у м. Києві було позбавлено можливості нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення у жовтні 2017 року у зв`язку з відсутністю до настання вказаної можливості механізму правового регулювання. Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про те, що Головним управлінням Національної поліції у м. Києві ненараховано та невиплачено індексацію грошового забезпечення позивача за червень 2018 року, оскільки такі виплати підтверджуються наявними в матеріалах справи розрахунковими листами.

Колегія суддів вважає доводи апелянта частково обґрунтованими та частково не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки апелянт у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Згідно з частиною 5 статті 94 Закону № 580-VIII, грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017, яка набрала чинності 24.10.2017, № 782 (далі - Постанова № 782) було до внесено зміни до пункту 2 Порядку № 1078 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

При цьому, частиною 2 статті 8 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України. Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини 1 статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 17.10.2002 № 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно частини 3 статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі №2140/1763/18.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, що свідчать про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення

Враховуючи викладене, доводи апелянта стосовно того, що індексація грошового забезпечення позивача за жовтень 2017 року повинна здійснюватися лише з набранням чинності Постанови № 782, колегія суддів вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки така індексація прямо передбачена положеннями Закону № 580-VIII та Закону № 1282-ХІІ, як нормативно-правовими актами, що мають вищу юридичну силу в порівнянні з нормативними актами органів виконавчої влади.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.10.2017 по 31.10.2017, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

В той же час, висновки суду першої інстанції щодо визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 01.06.2018 по 30.06.2018 та зобов`язання Головного управління Національної поліції у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вказаний період, колегія суддів вважає необгрунтованими та помилковими, оскільки нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача за червень 2018 року підтверджуються наявними в матеріалах справи розрахунковими листами (а.с. 29), у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні даних вимог необхідно відмовити.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте рішення з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач надав до суду докази, що частково спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його частково скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.06.2018 по 30.06.2018; зобов`язання Головного управління Національної поліції у м. Києві (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ - 40108583) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2018 по 30.06.2018, та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволені даних позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Мельничук В.П.

Мєзєнцев Є.І.