Справа № 280/3053/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 червня 2021 року (11 год. 30 хв.)Справа № 280/3053/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.,

секретар судового засідання Лузан К.Ю.,

за участю представників: позивача Смірнової І.Я., відповідача Лисенко С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Український графіт» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (далі позивач або ПрАТ «Укрграфіт») до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021;

визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00106, №UA110230/2021/00112.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в наданих ПрАТ «Укрграфіт» до митного оформлення документах відсутні розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки та наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар. При цьому з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом. Для підтвердження заявленої митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного орган разом із митними деклараціями всі необхідні для визначення митної вартості документи, які містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари, без жодних розбіжностей, помилок чи ознак підробки, а отже, виконано всі умови, встановлені Митним кодексом України. Наданих документів було достатньо для перевірки обґрунтованості та правильності вказаної митної вартості товару за першим (основним) методом її визначення. Оскільки товар ввозився на різних комерційних рівнях та умовах поставки, в силу приписів ч. 4 ст. 59 Митного кодексу України, відповідач не мав підстав брати за основу ціну договору щодо подібних (аналогічних) товарів для визначення митної вартості товарів, які розмитнювались ПрАТ «Укрграфіт». Беручи до уваги вищезазначене, вважає, що відповідачем неправомірно прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021 та, відповідно, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00106, №UA110230/2021/00112, а тому просить скасувати спірні рішення відповідача.

Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 17.05.2021.

06.05.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 25907), в якому останній зазначає, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару у митниці були наявні сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на «дійсній вартості» та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Так, митницею було запропоновано декларанту надати додаткові документи відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 53 МК України. Під час митного оформлення імпортованого товару, позивач так і не спростував (належними документами) зазначене митницею в повідомленні декларанту про встановлене (вказане вище), що ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ст. 53 МК України. До закінчення митного оформлення, документи в повному обсязі відповідно до норм ст. 53 МК України, що підтверджують митну вартість товарів, декларантом не надано. Митна вартість може бути визнана за умови надання документів до митного оформлення в повному обсязі. При прийнятті оскаржуваних рішень про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, митниця діяла згідно норм ст. 256, ч.6 ст. 54, ст. 55 МК України та наказу від 30.05.2012 № 631. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

17.05.2021 розгляд справи відкладено до 03.06.2021.

Протокольною ухвалою суду від 03.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 29.06.2021.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив (вх. № 27607 від 17.05.2021).

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив (вх. № 28380 від 19.05.2021).

Сторони під час розгляду справи у судовому засіданні повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 29.06.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Укрграфіт» () зареєстровано юридичною особою 27.09.1994 та 23.07.2004 відомості про підприємство включені до Єдиного державного реєстру (номер запису: 0000007). Видами діяльності підприємства є 27.90 Виробництво іншого електричного устатковання (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 52.10 Складське господарство; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, судом встановлено наступне.

Між ПрАТ «Укрграфіт» (Покупець) та компанією VKG OIL AS (Естонія, Продавець) укладено контракт № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, предметом якого є поставка товару відповідно до специфікацій, що є невід`ємними частинами Контракту.

Пунктом 2.1 контракту №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 узгоджено поставку товару - кокс смоляний по EE 10528765 TS 8:2017 в кількості 5 000 тн (±10%).

Додатком №2 (Специфікація №2) до контракту від 30.12.2020р. узгоджено поставку в період з 01.01.2021 по 15.04.2021 товару - кокс смоляний по EE 10528765 TS 8:2017, виробником якого є продавець - VKG OIL AS, в кількості 3600 тн (±10%).

Зазначений товар є сировиною, необхідною для виробництва продукції ПрАТ «Укрграфіт», використовується виключно у власному виробництві та не передбачається для подальшого перепродажу.

Згідно п. 4.1 контракту товар поставляється залізничним транспортом.

Згідно п. 5.1 контракту оплата за товар здійснюється покупцем протягом 20 календарних днів від дати відвантаження.

Додатком № 2 (Специфікація №2) до контракту узгоджено ціну товару - 180 євро за 1 тону в перерахунку на 3 % масової частки вологи, на умовах поставки DAP - границя України (станція Соловечно-екс. Південно-Західної залізниці) згідно Інкотермс-2010.

Для митного оформлення товару, поставленого VKG OIL AS по додатку №2 (Специфікація №2) до контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, ПрАТ «Укрграфіт» 17.02.2021 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» електронну митну декларацію форми МД-2 №UA110230/2021/002913 довідковий №5048 на поставку товару в кількості 544 450 кг, вага з вологою 3 % (суха вага) - 502 320 кг, з заявленою митною вартістю товару - 90 417,60 євро, визначеною декларантом позивача за першим основним методом (за ціною контракту) (т.1 а.с.118-119).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікати якості товару №26, 27, 28, 29, 30,31 32, 33, 40 (0003); рахунки (invoice) №21 - 12000097 від 25.01.2021, №21-12000104 від 26.01.2021, № від 01.02.2021(0380); залізничні накладні № №С0298547, С0298549, С0298550, С0298551 від 26.01.2021, №№С0298626, С0298627, С0298628, С0298629 від 27.01.2021, №С0299074 від 02.02.2021 (0722); контракт №OIL.01- 06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 (4100); додаток №2 (Специфікація №2) від 30.12.2020 до контракту (4103); довідка про відсутність передоплати від 17.02.2021 №34/747 (9000); Постанова Третього апеляційного адміністративного суду по справі №280/3176/20 від 02.02.2021 (9504); Рішення ЗОАС по справі №280/3852/20 від 29.09.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/4927/20 від 04.12.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/5540/20 від 28.10.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/5988/20 від 25.11.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/7310/20 від 30.12.2020 (9504).

17.02.2021 митним органом направлено Повідомлення декларанту (протокол обробки 602856), в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлено наступне:

1) документального підтвердження здійснення продавцем митних формальностей для вивезення оцінюваної партії товару декларантом, а саме, копію митної декларації країни відправлення, не надано;

2) у гр. 23 «Уплата провізних платежів» залізничних накладних №№С0298547, С0298549, С0298550, С0298551 від 26.01.2021, №№С0298626, С0298627, С0298628, С0298629 від 27.01.2021, № С0299074 від 02.02.2021 зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4V/286/18, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧ-Вилетда код 2003525/1020400, УЗ-ЧАО УКРГРАФИТ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі;

3) згідно п.п. 5.1 контракту від 30.09.2020 № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

17.02.2021 ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - прибуткові ордери №210054п, №210055п, №210056п від 12.02.2021 р, Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 12.02.2021 (вих. № 10/763 від 17.02.2021); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/2 від 20.01.2021 про вартісні характеристики товару; копія митних декларацій країни експорту №21ЕЕ5130ЕЕ70296201 від 26.01.2021, №21ЕЕ5130ЕЕ70387478 від 01.02.2021, №21ЕЕ5130ЕЕ70275981 від 25.01.2021; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 про відсутність каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 щодо цінової політики виробника на 1 квартал 2021р.; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/1851 від 27.05.2020; лист VKG OIL AS б/н від 28.05.2020; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 15/2961 від 26.10.2020 щодо сировини; Технологічна схема виробництва вуглеграфітової продукції б/ н від 01.03.2019р.; ПТИ-2.05-19 від 01.03.2019 «Комплект документів на передільну технологічну інструкцію виготовлення пресованих заготовок для графітованої продукції у цеху №2 ПрАТ «Укрграфіт».

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митного органу інформації та становить 295 євро за 1 тону сухої ваги (МД UA 110230/2021/001137 від 25.01.2021), а загальна вартість партії товару, відповідно становить 148184,40 євро, що на 57766,80 євро більше митної вартості товару, заявленої ПрАТ «Укрграфіт» (90417,60 євро) (т.1 а.с.159-161).

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00106 (т.1 а.с.162-165).

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного органу нову МД №UA110230/2021/002969 від 17.02.2021 та сплачено на 390166,21 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України (т.1 а.с.166-168).

01.03.2021 позивачем направлено митному органу заяву вих. № 16/1126 від 01.03.2021 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000036/2, з якою додатково надано платіжне доручення в іноземній валюті №32 від 19.02.2021, яким підтверджується оплата вартості товару щодо якого здійснювалось митне оформлення в сумі 90417,60 EUR (контрактна вартість поставленої партії товару), та Висновок Центральної науково-дослідної лабораторії ПрАТ «Укрграфіт» від 02.06.2020, яким підтверджується, що кокс смоляний покращеної структури по EE 10528765 TS 35:2011, митне оформлення якого здійснено за МД №UA110230/2020/006554 від 20.03.2020, відрізняється від коксу смоляного по EE 10528765 TS 8:2017 за показниками якості, застосовується у виробництві ПрАТ «Укрграфіт» для виготовлення інших марок графітованих електродів, не є подібним та комерційно взаємозамінним товаром (т.1 а.с.169-172).

Листом Дніпровської митниці від 12.03.2021 № 7.5-08-02-4/15/13/2633, у задоволенні заяви ПрАТ «Укрграфіт» №16/1126 від 01.03.2021 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000036/2 відмовлено (т.1 а.с.173-176).

Щодо підстав винесення митним органом рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021, судом встановлено наступне.

Для митного оформлення товару, поставленого VKG OIL AS по додатку №2 (Специфікація №2) до контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, ПрАТ «Укрграфіт» 18.02.2021 подано до підрозділу митного органу м/п «Запоріжжя» електронну митну декларацію форми МД-2 №UA110230/2021/003080 довідковий №5066 на поставку товару в кількості 60400 кг, вага з вологою 3 % (суха вага) - 55930 кг, з заявленою митною вартістю товару 10067,40 євро, визначеною декларантом позивача за першим основним методом (за ціною контракту) (т.1 а.с.177-178).

Для підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано копії наступних документів, зазначених в гр. 44 МД: сертифікат якості товару №35 (0003); рахунок (invoice) №2 -12000117 від 28.01.2021 (0380); залізнична накладна №С0298843 від 29.01.2021 (0722); контракт №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 (4100); додаток №2 (Специфікація №2) від 30.12.2020 до контракту (4103); довідка про відсутність передоплати від 18.02.2021 №34/873 (9000); Постанова Третього апеляційного адміністративного суду по справі №280/3176/20 від 02.02.2021. (9504); Рішення ЗОАС по справі №280/3852/20 від 29.09.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/4927/20 від 04.12.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/5540/20 від 28.10.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/5988/20 від 25.11.2020, Рішення ЗОАС по справі №280/7310/20 від 30.12.2020 (9504).

18.02.2021 митним органом направлено Повідомлення декларанту (протокол обробки 603294), в якому зазначено про необхідність надання митниці (за наявності) додаткових документів, що підтверджують митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, оскільки встановлено наступне:

1) згідно п.п. 5.1 контракту від 30.09.2020 № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано;

2) у гр. 23 «Уплата провізних платежів» залізничної накладної від 29.01.2021 №С0298843 зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4V/286/18, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧ-Вилетда код 2003525/1020400, УЗ-ЧАО УКРГРАФИТ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

У зв`язку із наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) виписку з бухгалтерської документації; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено, що згідно з ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

19.02.2021 ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації - прибутковий ордер №210061п від 12.02.2021, Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 12.02.2021 (вих. № 10/890 від 19.02.2021); висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/2 від 20.01.2021 про вартісні характеристики товару; копія митної декларації країни експорту №21ЕЕ5130ЕЕ70341538 від 28.01.2021; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 про відсутність каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції; лист VKG OIL AS б/н від 20.01.2021 щодо цінової політики виробника на 1 квартал 2021р.; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз`ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/1851 від 27.05.2020; лист VKG OIL AS б/н від 28.05.2020; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 15/2961 від 26.10.2020 щодо сировини; Технологічна схема виробництва вуглеграфітової продукції б/ н від 01.03.2019; ПТИ-2.05-19 від 01.03.2019 «Комплект документів на передільну технологічну інструкцію виготовлення пресованих заготовок для графітованої продукції у цеху № 2 ПрАТ «Укрграфіт».

Однак, відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митного органу інформації та становить 295 євро за 1 тону сухої ваги (МД UA 110230/2021/003064 від 18.02.2021), а загальна вартість партії товару, відповідно становить 16499,35 євро, що на 6431,95 євро більше митної вартості товару, заявленої ПрАТ «Укрграфіт» (10067,40 євро) (т.1 а.с.192-193).

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00112 (т.1 а.с.194-196).

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного органу нову МД №UA110230/2021/003204 від 19.02.2021 та сплачено на 43284,20 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України (т.1 а.с.197-198).

01.03.2021 позивачем направлено митному органу заяву вих. № 16/1127 від 01.03.2021 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000038/2, з якою додатково надано платіжне доручення в іноземній валюті №35 від 24.02.2021, яким підтверджується оплата вартості товару щодо якого здійснювалось митне оформлення в сумі 10067,40 EUR (контрактна вартість поставленої партії товару), та Висновок Центральної науково-дослідної лабораторії ПрАТ «Укрграфіт» від 02.06.2020, яким підтверджується, що кокс смоляний покращеної структури по EE 10528765 TS 35:2011, митне оформлення якого здійснено за МД №UA110230/2020/006554 від 20.03.2020, відрізняється від коксу смоляного по EE 10528765 TS 8:2017 за показниками якості, застосовується у виробництві ПрАТ «Укрграфіт» для виготовлення інших марок графітованих електродів, не є подібним та комерційно взаємозамінним товаром (т.1 а.с.199-202).

Листом Дніпровської митниці від 12.03.2021 № 7.5-08-02-4/15/13/2633, у задоволенні заяви ПрАТ «Укрграфіт» №16/1127 від 01.03.2021 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000038/2 відмовлено (т.1 а.с.203-206).

Вважаючи прийняті відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00106, №UA110230/2021/00112 протиправними, позивач звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до частини першої статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статтею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до частини 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин 1 - 3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 в адміністративній справі №803/667/17.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судом встановлено, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані всі документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Щодо посилання митного органу на ненадання документального підтвердження здійснення продавцем митних формальностей для вивезення оцінюваної партії товару декларантом, а саме: копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, перелік яких визначено ч. 2 цієї статті.

В свою чергу, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу України перелік документів, що мають бути подані декларантом разом із митною декларацією на підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного методу її визначення, не містить такого документу як митна декларація країни відправлення.

Отже, незалежно від умов поставки товару, при митному оформленні імпортованого товару у декларанта відсутній обов`язок надавати митному органу разом із митною декларацією експортну декларації країни відправлення.

Суд зазначає, що відповідач вказуючи на вищенаведену розбіжність жодним чином не зазначає, яким чином зазначені обставини перешкоджали перевірці обґрунтованості визначення декларантом митної вартості імпортованого товару.

На переконання суду, така розбіжність як «ненадання документального підтвердження здійснення продавцем митних формальностей для вивезення оцінюваної партії товару декларантом, а саме: копії митної декларації країни відправлення» не є такою, що впливає на заявлену митну вартість імпортованого товару.

Щодо посилання митного органу на те, що «у гр. 23 «Уплата провізних платежів» залізничних накладних зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4V/286/18, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧ-Вилетда код 2003525/1020400, УЗ-ЧАО УКРГРАФИТ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі», суд зазначає наступне.

Пунктом 4.1 контракту №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та продавцем товару - VKG OIL AS (Естонія), та Додатку № 2 (Специфікація № 2) до контракту встановлено, що ціна за товар визначена на умовах поставки DAP - границя України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці), згідно Інкотермс 2010.

Базис поставки DAP в редакції Інкотермс 2010 передбачає покладення на продавця товару витрат, пов`язаних із доставкою товару до визначеного місця.

В інвойсах продавця також зазначений базис поставки DAP - границя України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці) Інкотермс 2010, що узгоджується з умовами контракту.

В свою чергу, згідно з п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з п. 3 ч. 11 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Таким чином, визначена пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України транспортна складова митної вартості (витрати на транспортування товару) додається до ціни товару виключно у разі одночасного дотримання двох умов:

- якщо ці витрати пов`язані із транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (до кордону України);

- якщо ці витрати не включалися до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В той же час, згідно умов контракту OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, перевезення поставленого за контрактом товару до границі України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці) здійснювалось за рахунок продавця товару (VKG OIL AS) і ці витрати включені у вартість товару.

Як прямо вказано в графі 23 залізничних накладних ПрАТ «Укрграфіт» здійснюється оплата за перевезення виключно по території України на користь Укрзалізниці (УЗ).

Враховуючи зазначене, в даному випадку питання уплати провізних платежів до місця ввезення товару на митну території України на користь залізниць інших країн, з`ясування осіб, якими вона здійснювалась та наявних між ними договірних відносин, жодним чином не стосується митної вартості товару, не може бути предметом дослідження при здійсненні митного контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, обов`язок подавати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, виникає у декларанта виключно у разі, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Враховуючи зазначене, оскільки ПрАТ «Укрграфіт» не було понесено жодних додаткових витрат, пов`язаних з імпортованим товаром, в тому числі, пов`язаних із доставкою товару до границі України, в даному випадку відсутні визначені частиною 10 статті 58 Митного кодексу України складові митної вартості, що само по собі виключає необхідність здійснення їх перевірки.

Щодо посилання митного органу на те, що «згідно п.п. 5.1 контракту від 30.09.2020 № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано», суд зазначає наступне.

Так, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема: 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не с об`єктом купівлі- продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

При цьому, приписами Митного кодексу України не встановлено обов`язок декларанта в будь-якому разі подати митниці банківські платіжні документи щодо оплати оцінюваного товару, навіть якщо на час митного оформлення товару настав строк оплати згідно умов контракту.

Пунктом 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України чітко визначено, що банківські платіжні документи мають бути подані декларантом митниці виключно у разі, якщо рахунок сплачено.

Так, умовами пункту 5.1 контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та продавцем товару - VKG OIL AS, передбачено, що оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати відвантаження.

Разом із митними деклараціями ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу рахунки (інвойси), контракт та Додаток № 2 (Специфікацію № 2) до контракту, якими визначено вартість товару.

Рахунки (інвойси), подані ПрАТ «Укрграфіт» разом із митною декларацією, містять всі необхідні реквізити згідно призначенню цього документу, всі дані щодо товару та його ціни, всі відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.

Банківські платіжні документи до митного органу не могли бути подані, оскільки на момент декларування товару на 17.02.2021 та 18.02.2021 (дата подачі митних декларацій №№UA110230/2021/002913, UA110230/2021/003080 та документів до митного оформлення) рахунки, відповідно до умов контракту, не було оплачено позивачем.

Крім того, ПрАТ «Укрграфіт» митному органу надано Довідку про відсутність передоплати №34/747 від 17.02.2021 та Довідку про відсутність передоплати №34/873 від 18.02.2021.

Більш того, в даному випадку рахунок не міг бути оплачений, оскільки уповноважений на здійснення фінансового моніторингу за зовнішньоекономічною операцією банк може здійснювати перерахування валютних коштів до здійснення митного оформлення товару (прийняття митницею поданої митної декларації) виключно у разі, якщо умовами контракту передбачено попередню оплату товару.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. З наведеної норми слідує, що банківські платіжні документи подаються до митного оформлення лише у випадку сплати вартості за поставлений товару.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.09.2020 у справі № 825/2255/16.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 у справі №804/4680/16 та від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.001625.

Крім того, судом враховано, що протягом терміну, визначеного частиною 8 статті 55 Митного кодексу України, позивачем подавались заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії, до яких для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» долучені платіжні доручення в іноземній валюті №32 від 19.02.2021, №35 від 24.02.2021, у яких у графі 70 (призначення платежу) вказано номер та дату контракту, а також номер та дату митної декларації, за якою товар було оформлено безпосередньо відповідачем та випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, однак відповідачем самостійно у добровільному порядку оскарженні рішення про коригування митної вартості скасовані не були, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду.

Окрім того, судом встановлено, що додатково на запит митного органу позивачем подавались всі витребувані митницею документи (виписки з бухгалтерської документації -прибуткові ордери, виписки з відомості руху ТМЦ за певний період, висновки про вартісні характеристики товару), які узгоджуються між собою та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Із визначеного переліку додаткових документів на запит митного органу позивачем не було надано лише каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару і це пояснюється тим, що таких документів не існує, в підтвердження чого відповідачу надавались листи постачальника VKG OIL AS, який є виробником товару і зазначає, що ця інформація не може бути надана з огляду на відсутність у виробника каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції.

Також, в листі постачальника-виробника товару на ДП «Держзовніщінформ» вказується, що товар є ексклюзивним продуктом і поставляється за договірними цінами, при формуванні яких враховується ситуація на ринку.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Аналогічний правовий висновок зроблено Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.08.2020 по справі № 815/5816/17.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

За приписами статті 60 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.

У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.

У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відповідно до частини 1 статті 33 Митного кодексу України інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Їх використання для здійснення митного контролю обумовлене Митного кодексу України.

Як вбачається з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33 спірних рішень, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.

Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.

Однак, суд вважає за необхідне окремо зазначити, що кокс смоляний покращеної структури по EE 10528765 TS 35:2011, митне оформлення якого здійснено за зазначеною в оскаржених рішеннях МД №UA110230/2020/001137від 25.01.2021 та МД №UA110230/2020/003064 від 18.02.2021, не є подібним та комерційно взаємозамінним товару - кокс смоляний по EE 10528765 TS 8:2017.

Ці товари є різними за своїми характеристиками та показниками якості та, відповідно, ціною, використовуються у виробництві ПрАТ «Укрграфіт» як основна сировина при виготовленні різних конкретних марок електродів різного цільового призначення і не можуть бути взаємозамінними, що підтверджується наданими позивачем доказами: сертифікатами якості на товар; висновком Центральної науково-дослідної лабораторії ПрАТ «Укрграфіт» від 02.06.2020; технічними умови виробника; наданий на запит ПрАТ «Укрграфіт» від 27.05.2020 № 34/1851 лист виробника товару - VKG OIL AS, в якому виробником підтверджується, що ці товари суттєво відрізняються за показниками якості, що не дозволяє віднести кокс смоляний покращеної структури до коксу смоляного.

Так, суд зауважує, що в підтвердження того, що контрактна вартість товару, є економічно обґрунтованою та відповідала цінам і умовам світового ринку ПрАТ «Укрграфіт» надано, зокрема:

висновок ДП «Держзовнішінформ» від 12.10.2020 № 25/92 про якісні та вартісні характеристики товару, лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020;

лист виробника товару - фірми VKG OIL AS на ДП «Держзовніщінформ» стосовно цінової політики виробника.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення», реалізація державної цінової політики, проведення економічного аналізу рівня та динаміки цін, розроблення та внесення пропозицій щодо формування та реалізації державної цінової політики здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну цінову політику.

Постановою Кабінету Міністрів України № 459 від 20.08.2014 забезпечення, формування та реалізація державної цінової політики покладено на Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (на даний час - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Мінекономіки).

Окрім того, суд зазначає, що згідно Наказу Мінекономрозвитку № 608 від 02.05.2018 «Деякі питання діяльності Державного підприємства «Держзовнішінформ», Постанови Кабінету Міністрів України № 78 від 18.01.2012 «Про затвердження Порядку здійснення моніторингу цін на вугільну продукцію», ДП «Держзовнішінформ» є державним підприємством, спеціалізованою експертною організацією, уповноваженою державою здійснювати цінову експертизу, надавати інформацію щодо відповідності контрактних (зовнішньоторгівельних) цін кон`юктурі світового ринку.

При цьому, відповідність вартості товару цінам і умовам світового ринку (тобто ціна імпорту не була занижена) підтверджується висновком Державного підприємства «Держзовнішінформ» № 25/2 від 20.01.2021, відповідно до якого аналіз наявної інформації про технологію отримання коксу смоляного компанією VKG OIL AS, аналіз документів, що стосуються умов поставки товару, від`ємної динаміки цін на світовому ринку та інших чинників, враховуючи умови доставки, умови оплати, якісні характеристики коксу смоляного тощо, свідчить, що: «контрактний рівень цін в розмірі 180 євро/мт (з вмістом вологи 3 %) на умовах поставки DAP ст.Соловечно-експ. кордон України (Інкотермс 2010) навалом коксу смоляного (EE 10528765 TS 8:2017) в рамках поставки згідно зі Специфікацією №2 Додатку №2 від 30.12.2020 до Контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 є прийнятним при постачанні у І кварталі 2021 року відповідає ціновій політиці виробника та загальній кон`юктурі ринку».

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Оцінюючи оскаржувані рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить до переконання, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятих суб`єктом владних повноважень рішень.

При цьому, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення подібних товарів, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021 та відповідні картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00106, №UA110230/2021/00112 є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 11041,76 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 20, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; ) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000036/2 від 17.02.2021, №UA110230/2021/000038/2 від 19.02.2021.

Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00106, № UA110230/2021/00112.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби на користь Приватного акціонерного товариства «Український графіт» судовий збір у сумі 11041,76 грн. (одинадцять тисяч сорок одна гривня 76 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 05.07.2021.

Суддя Ю.В. Калашник