Справа № 320/13735/20
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року № 320/13735/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Петрівської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся гр. ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 06.10.2020 № 258 щодо зобов`язання виконавця послуг щодо утримання кладовищ у с. Нові Петрівці та надання ритуальних послуг ФОП ОСОБА_2 , у двотижневий термін з моменту прийняття даного рішення демонтувати огорожу та стіл з лавками розташованих на місці захоронення померлих ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на кладовищі по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Новопетрівську сільську раду відновити попередній стан могил до прийняття Новопетрівською сільською радою рішення від 06.10.2020 №258, шляхом встановлення демонтованої огорожі та столу з лавками розташованих на місці захоронення померлих ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на кладовищі по АДРЕСА_1 за рахунок відповідача;

- визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 06.10.2020 № 258 щодо заборони ОСОБА_1 здійснювати поховання своїх померлих на кладовищах села Нові Петрівці;

- визнати протиправним та нечинним пункт 2.3 Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 08.06.2018 №1132 , а саме в частині:

« право на поховання на кладовищі (нове місце на кладовищі) надається виключно померлим, які на час смерті були зареєстровані в селі Нові Петрівці та/або померлим, які були чоловіком або дружиною особи, що зареєстрована в АДРЕСА_1 ;

здійснювати поховання померлих з інших населених пунктів, крім випадків визначених цим пунктом забороняється в зв`язку з обмеженою територією кладовищ;

встановити, що у виключних випадках, за окремим рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради, дозволяється поховання померлих з інших населених пунктів»;

- стягнути з Новопетрівської сільської ради на його користь моральну шкоду у розмірі 37 448, 25 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що окремі положення оскаржуваного рішення є протиправними та такими, які не відповідають Конституції України, Закону України "Про поховання та похоронну справу", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та потребують скасування та приведенню могил у попередній стан.

Позивач вважає, що своїми діями відповідач призвів до настання душевних страждань, які полягають у протиправній поведінці відповідача щодо нього та членів його сім`ї, у приниженні честі та гідності та пошкодженні майна.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому від проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що він діяв у межах та спосіб, визначений законодавством.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 замінено відповідача Новопетрівську сільську раду на правонаступника Петрівську сільську раду та закрито підготовче провадження.

Представник позивача надав суду клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності.

На підставі ст.ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований та проживає у м. Києві.

Починаючи з червня 1999 року по день смерті разом з позивачем проживала його дружина ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.08.2020 серія НОМЕР_1 .

Позивач після смерті дружини взяв на себе зобов`язання поховання померлої на території кладовища, розташованого у АДРЕСА_1 . На цьому кладовищі поховані в родинній могилі рідні ОСОБА_6 , зокрема її рідний батько ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та мати ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), біля яких було вільне від поховання місце.

До Новопетрівської ритуальної служби 29.08.2020 звернувся ОСОБА_7 (син) із заявою про надання дозволу на поховання померлої

Керівником Новопетрівської Ритуальної служби дозвіл на поховання був наданий, після чого ОСОБА_7 на підставі договору-замовлення на організацію та проведення поховання сплачено кошти на надання послуг по похованню (копання ями) у розмірі 1000, 00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 10 від 29.08.2020.

Поховання ОСОБА_6 відбулося 29.08.2020.

Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій здійснено поховання ОСОБА_6 , належить до комунальної власності територіальної громади с. Нові Петрівці.

Поховання здійснено в одному ряду, де захоронені рідні ОСОБА_6 : батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 .

До Новопетрівської сільської ради надійшло звернення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 щодо поховання ОСОБА_6 в огорожі захоронення їх близьких родичів із самовільним демонтажем огорожі та столу з лавками.

Як слідує з листа ФОП ОСОБА_2 від 30.09.2020, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , похована на кладовищі по АДРЕСА_1 . При викопуванні могили для ОСОБА_6 наявності огорож, столів та лавочок не було. В ряду поховання родичів сім`ї ОСОБА_11 ніяких земельних робіт не проводилось.

За результатами розгляду звернень ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 Новопетрівською сільською радою прийнято рішення від 06.10.2020 № 258 «Про розгляд звернень ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ».

Рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 06.10.2020 № 258 вирішено, зокрема, зобов`язати виконавця послуг щодо утримання кладовищ у с. Нові Петрівці та надання ритуальних послуг ФОП ОСОБА_2 у двотижневий термін з моменту прийняття даного рішення демонтувати огорожу та стіл з лавками розташованих на місці захоронення померлих ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на кладовищі по АДРЕСА_1 .

заборони ОСОБА_1 здійснювати поховання своїх померлих на кладовищах села Нові Петрівці.

На підставі рішення виконавчим комітетом Новопетрівської сільської ради № 258 від 06.10.2020 знято огорожу та стіл з лавками з родинної могили ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на кладовищі по АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 28 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» землі, на яких розташовані місця поховання, є об`єктами права комунальної власності і не підлягають приватизації або передачі в оренду.

Згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Відповідно ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет ради:

1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради;

2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників;

3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Згідно ст.ст. 30, 34 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони та вирішення питань про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; подання допомоги на поховання громадян в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» передбачено принцип створення рівних умов для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Отже, у виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради відсутні повноваження приймати рішення про заборону здійснювати поховання людей на кладовищі, в тому числі прийняття рішення про зняття (демонтаж) огорожі та стола з лавами на могилах родинного поховання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Таким чином, пункти 1, 2 рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 06.10.2020№ 258 є протиправними та такими, які не відповідають Конституції України, Закону України "Про поховання та похоронну справу", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а отже, підлягають скасуванню.

Частиною 3 ст. 245 КАС України передбачено, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 2.13 Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 08.06.2018 № 1132, передбачено, що кожне місце поховання, незалежно від їх видів, може бути облаштовано елементами благоустрою, у тому числі встановлення огорожі висотою не більше 40 сантиметрів. Площа ділянки не може перевищувати розмірів, наданих у таблиці п. 2.6. цього Порядку.

Влаштування лавки як елементу благоустрою могили дозволяється тільки в межах відведеної земельної ділянки з правого боку від могили.

При порушенні користувачем місця поховання цих вимог або збільшення розмірів відведеної ділянки шляхом встановлення огорожі споруди демонтуються силами Виконавця та передаються на збереження на склад Виконавця.

Елементи демонтованих споруд та елементів благоустрою повертаються користувачу (власнику) на підставі відшкодування коштів за виконані роботи по демонтажу та збереженню елементів споруд згідно з кошторисом.

Визначені роботи здійснюються за рахунок коштів користувача.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу» самовільне пошкодження, розкопування, руйнування або в інший спосіб знищення кладовищенських споруд, що використовуються для церемонії поховання та поминання померлих, намогильних споруд, огорож, склепів, урн з прахом, могил чи інших місць поховання є наруга над могилою, іншим місцем поховання.

Таким чином, зняття огорожі та стола з лавками з родинної могили ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на підставі оскаржуваного рішення є протиправним та таким, що порушує право власності, права належного користувача місцем родинного поховання позивача.

Виходячи з викладеного, суд доходить висновку про необхідність відновлення попереднього стану могил до прийняття відповідачем оскаржуваного рішення шляхом зобов`язання Петрівську сільську раду встановити демонтовану огорожу та стіл з лавками, розташованих на місці захоронення померлих ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на кладовищі по АДРЕСА_1 , за рахунок відповідача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 2.3. Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 08.06.2018 №1132, суд зазначає наступне.

У п. 4 оскаржуваного рішення зазначено про необхідність звернутися до сесії Новопетрівської сільської ради з клопотанням щодо внесення змін до Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням від 08.06.2018 № 1132 стосовно заборони поховання на кладовищі (нове місце на кладовищі) померлим, які на час смерті були незареєстровані в селі Нові Петрівці.

На виконання п. 4 оскаржуваного рішення Новопетрівською сільською радою до Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням від 08.06.2018 № 1132, було внесено пункт 2.3., у якому зазначено:

Право на поховання на кладовищі (нове місце на кладовищі) надається виключно померлим, які на час смерті були зареєстровані в селі Нові Петрівці, та/або померлим, які були чоловіком або дружиною особи, що зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Здійснювати поховання померлих з інших населених пунктів, крім випадків визначених цим пунктом, забороняється в зв`язку з обмеженою територією кладовищ.

Встановити, що у виключних випадках за окремим рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради дозволяється поховання померлих з інших населених пунктів.

Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з наступного.

Загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих визначає Закон України "Про поховання та похоронну справу", який регулює відносини, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлює гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання.

Відповідно до ст. 1 цього Закону поховання - діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на: забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" діяльність у галузі поховання базується на таких основних принципах: гарантування державою належного поховання померлих; достойного ставлення до тіла померлого; поховання в установленому законодавством порядку з урахуванням волевиявлення померлого, вираженого особою при житті, а за його відсутності - з урахуванням побажань родичів; створення рівних умов для поховання померлих незалежно від їх раси, кольору шкіри, політичних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; запобігання випадкам непоховання померлих; компенсації державою витрат, пов`язаних з похованням померлих, відповідно до закону; безоплатного виділення місця для поховання померлих (їхніх останків) чи урн із прахом померлих на кладовищі (у колумбарії); конфіденційності інформації про померлого; забезпечення збереження місць поховань.

Відповідно ст. 6 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене зокрема у побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації.

Статтею 8 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" передбачено, що організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється зокрема органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання.

Статтею 23 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" передбачено, що для розміщення місця поховання рішенням уповноваженого органу в установленому законом порядку відповідному спеціалізованому комунальному підприємству, установі, організації в постійне користування надається земельна ділянка.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад забезпечують планування та впорядкування території місць поховання згідно з генеральними планами забудови відповідних населених пунктів та іншої містобудівної документації з дотриманням обов`язкових містобудівних, екологічних та санітарно-гігієнічних вимог.

Поділ кладовищ на розряди за майновим станом не допускається.

Порядок функціонування місць поховань визначається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Існуючі місця поховання не підлягають знесенню і можуть бути перенесені тільки за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування у випадку постійного підтоплення, зсуву, землетрусу або іншого стихійного лиха.

Орган місцевого самоврядування може прийняти рішення про часткове або повне припинення поховання померлих (закриття) кладовища в разі, якщо на території кладовища немає вільних місць для облаштування нових могил (колумбарних ніш), а поховання померлих можливе лише на місцях родинного поховання або шляхом підпоховання в могилах за згодою користувачів місць поховання відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 25 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої проектної документації.

За бажанням одного з родичів, визначених у частині п`ятій статті 6 цього Закону, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання.

Частиною 1 статті 28 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" передбачено, що землі, на яких розташовані місця поховання, є об`єктами права комунальної власності і не підлягають приватизації або передачі в оренду.

Згідно з частинами 1, 6 статті 30 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" утримання кладовищ забезпечується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за рахунок коштів місцевого бюджету.

Утримання кладовищ, а також інших місць поховання забезпечують виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 №193 "Про затвердження нормативно-правових актів щодо реалізації Закону України "Про поховання та похоронну справу", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.09.2004 року за №1113/9712, затверджено Порядок утримання кладовищ та інших місць поховань (далі - Порядок).

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Порядку для розміщення місця поховання спеціалізованому комунальному підприємству, установі, поховання померлих чи їх праху після кремації здійснюється лише на підставі свідоцтва про смерть та оформленого в установленому порядку договору-замовлення на організацію та проведення поховання (далі - договір-замовлення).

За зверненням Виконавця волевиявлення чи особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого. На бажання Виконавця волевиявлення чи особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, для поховання двох чи більше померлих безоплатно виділяється місце для родинного поховання.

Відповідно до пунктів 2.3 Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 08.06.2018 №1132, право на поховання на кладовищі (нове місце на кладовищі) надається виключно померлим, які на час смерті були зареєстровані с. Нові Петрівці та/або померлим, які були чоловіком або дружиною особи, що зареєстрована на в с. Нові Петрівці.

Здійснювати поховання померлих з інших населених пунктів, крім випадків визначених цим пунктом забороняється в зв`язку з обмеженою територією кладовищ.

Встановити, що у виключних випадках, за окремим рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради, дозволяється поховання померлих з інших населених пунктів.

Статтями 21, 24 Конституції України установлено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з пп. 2 п. "а" ч. 1 ст. 28 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі бюджету, фінансів і цін належать встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до пп. 11 п. "а" ч. 1 ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належить забезпечення утримання в належному стані кладовищ, інших місць поховання та їх охорони.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення відповідача про заборону поховання на кладовищі громадян, які не зареєстровані на території Петрівської сільської ради, є порушенням передбаченого статтею 4 Закону України "Про поховання та похоронну справу" принципу створення рівних умов для поховання померлих незалежно від їх місця проживання, а тому позовні вимоги в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 2.3. Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 08.06.2018 №1132 підлягають задоволенню.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 1175 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Судом встановлено, що прийняття протиправного рішення відповідачем та вчинення протиправних дій щодо позивача призвели до душевних страждань, погіршення стану здоров`я позивача, що підтверджується лікарською випискою від 26.11.2020 та консультаційним висновком спеціаліста від 26.11.2020.

Крім цього, суд бере до уваги, що в медичній картці амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 зазначено про анамнез (причини) погіршення здоров`я, а саме: « з 9-10.2020 після емоційного та морального навантаження в сім`ї намагався контролювати стан самостійно, 26.10.2020 стався гіпертонічний криз, звернувся до чергового лікаря».

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 26.11.2020 позивачу встановлений діагноз: Стан після транзиторної ішемічної атаки в судинах ВББ у вигляді стійкого цефалічного, вестибулярно-атактичного, церебрастенічного синдромів на тлі Гіпертензивної енцефалопатії, гіпертоничної хвороби 2 ст ст.3 ризик-3.

Зазначений період погіршення здоров`я ОСОБА_1 співпадає з прийняття оскаржуваного рішення та вчинення щодо позивача протиправних дій, а також наявний причинно наслідковий зв`язок між прийнятим оспорюваним рішенням та настання наслідків у вигляді погіршення здоров`я та пошкодження майна відповідно.

З огляду на глибину моральних страждань позивача, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 3000, 00 грн.

Вирішуючи питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача адвокатом Пономарьовою І.В. заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою позивачем від адвоката в рамках даної адміністративної справи, складають 20100,00 грн.

Понесені витрати на правничу допомогу позивача підтверджуються: договором про надання професійної правничої допомоги від 01.12.2020, актом надання послуг правової допомоги до цього договору від 03.06.2021, квитанцію від 03.06.2021 про оплату послуг (гонорару) у розмірі 20100, 00 грн.

Судом встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу у цій справі позивачем та його представником оцінено у наступних розмірах: складання позовної заяви та направлення до суду 4000, 00 грн; складання та направлення до суду відповіді на відзив 4000,00 грн; складання та направлення до суду клопотання про уточнення найменування відповідача 4000, 00 грн, прийняття участі у 3 (трьох) судових засіданнях 8100, 00 грн. Разом - 20 100, 00 грн.

Дослідивши надані позивачем документи та враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

З огляду на надані суду документи, незначну складність адміністративної справи, обсяг та зміст позовної заяви і поданих у справі клопотань суд, зважаючи на задоволення позовних вимог, дійшов висновку про необхідність зменшення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до 5000, 00 грн.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід присудити судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3363, 20 грн (квитанція від 18.12.2020 № 1002/з7) та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., разом - 8363, 20 грн.

Керуючись статтями 9, 21, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 264, 265, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати пункти 1 та 2 рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради № 258 від 06.10.2020.

Зобов`язати Петрівську сільську раду відновити попередній стан могил до прийняття Новопетрівською сільською радою рішення від 06.10.2020 №258 шляхом встановлення демонтованої огорожі та столу з лавками, розташованих на місці захоронення померлих ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на кладовищі по АДРЕСА_1 за рахунок Петрівської сільської ради.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2.3 Положення про утримання та функціонування кладовищ в с. Нові Петрівці, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради №1132 від 08.06.2018 року, а саме в частині:

Право на поховання на кладовищі (нове місце на кладовищі) надається виключно померлим, які на час смерті були зареєстровані в селі Нові Петрівці та/або померлим, які були чоловіком або дружиною особи, що зареєстрована в селі Нові Петрівці.;

Здійснювати поховання померлих з інших населених пунктів, крім випадків, визначених цим пунктом, забороняється в зв`язку з обмеженою територією кладовищ.

Встановити, що у виключних випадках, за окремим рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради дозволяється поховання померлих з інших населених пунктів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Петрівської сільської ради моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Петрівської сільської ради судові витрати у розмірі 8363 (вісім тисяч триста шістдесят три) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.