Справа № 600/1864/20-а
Суддя: Дембіцький Павло Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про витребування доказів

02 липня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/1864/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дембіцького П.Д.,

за участю:

секретаря судового засідання: Філянович О.І.,

представника позивача: Іваненко А.М.

представника відповідача: Драган О.В.

розглянувши в судовому засіданні матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасувати рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасувати рішення.

Оскільки представником позивача, позивачем не виконано ухвали суду щодо надання письмових доказів, не надано документів бухгалтерського облік ФОП ОСОБА_1 , а тому суд із врахуванням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV, Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, а також з метою отримання належних доказів, якіб свідчили про дату та час перетин державного кордону України ОСОБА_1 , суд поставив на обговорення питання про витребування доказів, оскільки не надання їх перешкоджає розгляду справи.

Позивач заперечував, відповідач погодився з позицією щодо витребування доказів. Сторони не заперечували щодо витребування доказів.

З метою всебічного, об`єктивного розгляду і вирішення справи, суд вважає за необхідне витребувати письмові докази.

Згідно ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Пунктами 2-5 ч. 5 ст. 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Згідно п. п. 5, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви та інші.

Частиною 4 ст. 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1 та 4 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно частини 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 77 КАС України визначено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з ч. 3 ст. 80 КАС України про витребування доказів з власної ініціативи або заклопотанням учасника справи, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до частини 1-2 статті 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою, суди забезпечують рівність прав учасників судового процесу за мовною ознакою.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 8-рп/2008 від 22.04.2008 зазначив, що державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ.

Пунктом 1.2.3 Інструкції з діловодства в адміністративних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації №174 від 17.12.2013 передбачено, що у діловодстві суду можуть використовуватися вхідні документи, викладені іноземною мовою, забезпечені офіційним перекладом відповідно до вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позов подано письмові докази щодо здійснення господарських операцій, на підтвердження фактичного здійснення витрат у господарській діяльності, які викладені різними іноземними мовами без перекладу на державну мову. Зазначені документи відповідно до наведених обґрунтувань на думку позивача мали безпосереднє значення для формування витрат суб`єкта господарювання, що в свою чергу вплинуло на розрахунок чистого доходу. Разом з тим, вказані документи неможливо дослідити судом з метою встановлення об`єктивної істини у справі, оскільки інформація у цих документах є неповною, нечитаємою, та викладеною на іноземній мові, що унеможливлює встановити суду, чи мають ці документи відношення до господарської діяльності позивача.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, усі первинні документи, облікові регістри, бухгалтерська та інша звітність повинні складатись українською мовою. Поряд з українською мовою може застосовуватись інша мова у порядку, визначеному Законом України "Про засади державної мовної політики".

Документи, що є підставою для записів у бухгалтерському обліку і складені іноземною мовою, повинні мати впорядкований аутентичний переклад на зазначену мову.

За наведених обставин, суд звертає увагу позивача на необхідність офіційного перекладу доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету визначає Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

З урахуванням зазначених обставин, а також з метою з`ясування всіх обставин у справі, суд вважає за необхідне витребувати докази, які мають значення для справи.

Згідно ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані, в т.ч.: подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. 10 ст. 44, ч. 4, 5 ст. 94 КАСУ).

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом. У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду (ч. 6-9 ст. 80 КАС України).

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання. Принцип обов`язковості судових рішень закріплений і у статті 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Так, ст. 185-3 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за прояв неповаги до суду, що виражається, серед іншого, і в ухиленні від явки в суд свідка, і в ухиленні від надання витребуваних судом доказів. Статтею 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили або перешкоджання його виконанню.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 9, 12, 44, 72, 77, 80, 94, 248, 250, 251, 370 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Витребувати у Державної прикордонної служби України наступні письмові докази та зобов`язати надати суду, зокрема:

1.1. Інформацію про перетин державного кордону України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 ) за період з 01.01.2016 року по 02.07.2021 рік.

2. Зобов`язати позивача, представника позивача виконати вимоги ухвал суду від 02.12.2020 року, від 09.04.2021 року, від 17.07.2021 року в частині надання письмових доказів щодо підтверджень обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

2.1. Зобов`язати позивача, представника позивача надати суду наступні письмові докази, зокрема: Первинні документи: регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, як визначено п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996-XIV, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, за період із 01.01.2016 року по 31.12.2018 року.

3. Витребувані докази надати в копіях, придатні для читання, належним чином посвідчені, згідно опису.

4. Витребувані докази надати в п`ятиденний строк із дати отримання копії ухвали.

5. Покласти персональну відповідальність за виконання резолютивної частини ухвали на керівників, або осіб, які їх заміщають на час виконання вказаної ухвали суду та довести до їх відома про відповідальність за умисне невиконання ухвали суду та про адміністративну відповідальність за неповагу до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.07.2021 року, протягом п`яти робочих днів.

Суддя П.Д. Дембіцький