Справа № 320/11747/20
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 320/11747/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві Головне управління Державної казначейської служби у Голосіївському районі м. Києва
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у поданні до Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва про повернення помилково сплаченого збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомості в розмірі 54 556,84 грн. та зобов`язання відповідача сформувати та подати до Управління Державної казначейської служби України у Голосіївському районі м. Києва подання про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 54 556,84 грн. за квитанцією №0003199 від 30.01.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.11.2020р. справу №320/11747/20 передано за підсудністю на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.01.2021р. справу №320/11747/20 прийнято до провадження та залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2021р. відмовлено представнику позивача у задоволенні заяви про повернення судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.01.2020р. позивачем вперше придбано житло та сплачено 54 556,84 грн. коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомості. Надалі позивач, керуючись п. 15-3 Порядку сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, звернувся до відповідача із заявою щодо повернення сплачених ним коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомості у зв`язку з їх помилковою сплатою, у задоволенні якої відповідач необґрунтовано, на думку позивача, відмовив, з огляду про що, позов просив задовольнити у повному обсязі.

06 травня 2021 року відповідачем подано відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2020 року між позивачем (покупець) та Акціонерним товариством «закритий недиферсифікований венчурний корпоративний «Інвестиційний фонд «Атлон» укладено договір купівлі - продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каравай Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №917, згідно з яким позивач придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною вартістю 5 455 684,10 грн.

Відповідно до квитанції № 0003199 від 30.01.2020р. позивачем з операції придбання нерухомого майна сплачено пенсійний збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 %, що становить 54 556,84 грн. Як зазначає позивач в позовній заяві, вищезазначене нерухоме майно (житло) ним придбано вперше.

Вважаючи, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач 15.10.2021р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 05.11.2020р. №2600-0603-8/18362 відмовило позивачу у поверненні коштів, у зв`язку із відсутністю правових підстав для їх повернення, а також повідомило право громадянина на звернення до суду з позовом про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача та у зв`язку із цим зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Таким чином, із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

При цьому, суд зазначає, що у тексті зазначеної норми права використовується як термін "фізична особа", так і термін "громадянин". З аналізу зазначеної норми суд вбачає, що Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" розрізняються поняття "фізична особа" та "громадянин".

Відповідно, цим Законом встановлено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є усі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, тоді як не повинні сплачувати збір громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з ст.31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Перелік осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень визначено ст. 45 Житлового кодексу України. З аналізу даної норми вбачається, що особами, які перебувають в черзі на житло можуть бути виключно громадяни України.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Таким чином, ст.9 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пільгу щодо сплати пенсійного збору при купівлі житла вперше мають лише громадяни України.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство» - громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до пунктів 7, 18 частини першої статті 1 зазначеного Закону:

- іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;

- посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Таким чином, іноземці, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються всіма правами, якими користуються громадяни України, за виключенням обмежень, що можуть встановлюватись виключно Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме копією паспорту, позивач ОСОБА_1 є громадяним Королівства Саудівська Аравія.

Враховуючи, що обмеження щодо прав і свобод іноземців можуть встановлюватись виключно законами, тоді як Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пільгу щодо сплати пенсійного збору при купівлі житла вперше мають виключно громадяни України, то позивач громадянин Королівства Саудівська Аравія має сплачувати пенсійний збір на загальних підставах.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивач не є тією особою, яка відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" звільнена від сплати збору, а отже, збір, сплачений позивачем при укладенні договору купівлі-продажу квартири 30.01.2020р. сплачено правомірно, а тому відсутні підстави для визнання його помилково або надмірно сплаченим та відповідно таким, що підлягає повернення. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 М задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін