Справа № 640/5441/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ №640/5441/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу

за позовомПідприємства об`єднання громадян «Віварна»
до Київської митниці Держмитслужби
провизнання протиправними та скасування рішень та карток
встановив:

Підприємство об`єднання громадян «Віварна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби, у якому просило суд, з урахуванням уточнень:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26 серпня 2020 року №UA100000/2020/100158/2, від 07 вересня 2020 року №UA100340/2020/710003/2, від 08 вересня 2020 року №UA100340/2020/710004/2, від 18 вересня 2020 року № UA100340/2020/710009/2, №UA100340/2020/710010/2, від 29 вересня 2020 року №UA100340/2020/710015/2, від 28 вересня 2020 року №UA100340/2020/710014/2, від 07 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710022/2, від 13 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710027/2, від 27 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710031/2, від 27 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710033/2, №UA100340/2020/710032/2, від 02 листопада 2020 року №UA100340/2020/710036/2, від 09 листопада 2020 року №UA100340/2020/710038/2, №UA100340/2020/710037/2, №UA100340/2020/710039/2, №UA100340/2020/710040/2, від 17 листопада 2020 року №UA100340/2020/710041/2, від 23 листопада 2020 року №UA100340/2020/710042/2, від 14 грудня 2020 року №UA100340/2020/710044/2, прийняті Київською митницею ДМС України;

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, ТЗ комерційного призначення від 26 серпня 2020 року №UA100340/2020/00068, від 07 вересня 2020 року №UA100340/2020/00074, від 08 вересня 2020 року №UA100340/2020/00076, від 18 вересня 2020 року №UA100340/2020/00082, від 18 вересня 2020 року №UA100340/2020/00083, від 29 вересня 2020 року №UA100340/2020/00091, від 28 вересня 2020 року №UA100340/2020/00089, від 07 жовтня 2020 року №UA100340/2020/00099, від 13 жовтня 2020 року №100340/2020/00107, від 27 жовтня 2020 року №100340/2020/00112, №UA100340/2020/00114, №UA100340/2020/00113, від 02 листопада 2020 року №UA100340/2020/00117, від 09 листопада 2020 року №UA100340/2020/00124, №UA100340/2020/00123, №UA100340/2020/00125, №UA100340/2020/00126, від 17 листопада 2020 року №UA100340/2020/00135, від 23 листопада 2020 року №UA100340/2020/00137, від 14 грудня 2020 року №UA100340/2020/00151, прийняті Київською митницею ДМС України.

Позовні вимоги вмотивовано протиправною відмовою відповідача в митному оформленні ввезеного на митну територію України позивачем товару за заявленою ним вартістю, визначеною самостійно за основним методом. На підтвердження митної вартості позивач надав необхідний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, який відповідачем безпідставно не взято до уваги. Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості за резервним методом, відповідачем скориговано митну вартість на товар, ввезений позивачем на митну територію України, який суттєво відрізняється від заявленої суми позивачем, що в свою чергу призвело до збільшення митних платежів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити в її задоволенні, стверджуючи про те, що декларантом до митного органу подано митні декларації для здійснення митного оформлення з документами, які не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, надані позивачем додаткові документи унеможливлювали перевірку митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовлювали необхідність отримання від декларанта визначених статтею 53 Митного кодексу України додаткових документів та відомостей. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року задоволено заяву позивача про збільшення позовних вимог.

В свою чергу, представник відповідача подав заперечення на заяву про збільшення позовних вимог та просив залишити останню без розгляду.

Проте, суд відмовив в задоволенні даного клопотання виходячи з того, що заява про збільшення позовних вимог подана у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, більше того, право на подачу заяви про збільшення позовних вимог прямо передбачена частиною першою статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПОГ «ВІВАРНА» (Покупець) та GENTIUM KFT (Продавець) укладено контракт купівлі продажу від 03.08.2020 №2020/08-01 (далі - Контракт від 03.08.2020).

Відповідно до умов пп. 1.2. п. 1 Контракту від 03.08.2020 за даним контрактом GENTIUM KFT зобов`язується передати ПОГ «ВІВАРНА» продукцію згідно з фактурою, якими є вживаний одяг, взуття, речі.

Підпунктами 2.1. та 2.2. Контракту від 03.08.2020 Товар, що підлягає продажу за вказаним документом поставляється комплектно в кількості, що визначається в фактурі, водночас якість товару повинна відповідати стандартам якості для подібного роду Товарів, стандартам та технічним умовам країни виробника.

В свою чергу п.п. 3.1. пункту 3 Контракту від 03.08.2020 встановлено, що Продавець поставляє покупцю товар на територію України на умовах DAP, DAF або FCA, згідно INCOTЕRMS. Умови поставки вказуються в фактурі до кожної поставки.

Умови платежів за вже згаданим вище контрактом передбачені пунктом 5, в якому, зокрема, передбачено, що оплата за товар може бути як у вигляді передоплати, так і можлива відстрочка на 180 днів з моменту перетину митного кордону України. Валюта платежу може не відповідати валюті ціни. Оплата може здійснюватися в Євро, в перерахунку долара США в ЄВРО на основі курсу НБУ на дату платежу, водночас продавець погоджується прийняти оплату за відвантажений товар як в Доларах США так і в ЄВРО по всіх поставках, які стосуються даного контракту. Остаточне рішення щодо вибору валюти оплати приймає ПОГ «ВІВАРНА».

Крім цього, пунктом 7 Контракту визначено, що товар, який є предметом поставки повинен бути запакований та промаркований Продавцем згідно із письмовими вказівками Покупця. Упакування повинно відповідати вимогам, що зазвичай ставляться до упакування такого роду товарів та забезпечувати достатній захист та збереження продукції від ушкоджень під час транспортування.

Також, ПОГ «ВІВАРНА» (Покупець) укладено з PAVAXPAVTA SP. z.o.o. (Продавець) контракт купівлі-продажу від 02.02.2020 №2020/02-12 (далі - Контракт від 02.02.2020), за яким предметом поставки теж були вживані речі.

Основні умови Контракту від 02.02.2020 викладені наступним чином:

- товар, що підлягає продажу за вказаним документом поставляється комплектно в кількості, що визначається в фактурі, водночас якість товару повинна відповідати стандартам якості для подібного роду Товарів, стандартам та технічним умовам країни виробника (пп. 1.1);

- продавець поставляє покупцю товар на територію України па умовах DAP або FCA, згідно INCOTERMS. Умови поставки вказуються в фактурі до кожної поставки (пп. 3.1);

- оплата за товар може бути як у вигляді передоплати, так і можлива відстрочка на 180 днів з моменту перетину митного кордону України. Валюта платежу може не відповідати валюті ціни. Оплата може здійснюватися в Євро, в перерахунку долара СІНА в ЄВРО па основі курсу НБУ на дату платежу, водночас продавець погоджується прийняти оплату за відвантажений товар як в Доларах СІІІА так і в СВІЧ) по всіх поставках, які стосуються даного контракту. Остаточне рішення щодо вибору валюти оплати приймає ПОГ «ВІВАРНА» (пп. 5.1);

- товар, який є предметом поставки повинен бути запакований та промаркований Продавцем згідно із письмовими вказівками Покупця. Упакування повинно відповідати вимогам, що зазвичай ставляться до упакування такого роду товарів та забезпечувати достатній захист та збереження продукції від ушкоджень під час транспортування (пп. 7.1).

Слід зазначити, що умови Контрактів від 03.08.2020 №2020/08-01 та від 02.02.2020 (далі разом - Контракти) фактично кореспондуються між собою, та суттєвих відмінностей не мають.

На виконання вказаних вище умов Контрактів позивачем замовлено та узгоджено з продавцями поставки партій товарів: одягу, взуття та інший речей, що були у використанні згідно Інвойсів від 20.08.2020 №111/PV/2020, від 03.09.2020 №112/РV/2020, від 04.09.2020 №113/PV/2020, від 11.09.2020 №114/PV/2020, від 11.09.2020 №115/PV/2020 до Контракту від 02.02.2020 №2020/02-12 з PAVAXPAVTA SP. z о.о та інвойсів від 24.09.2020 №GEN-2020-03, від 24.09.2020 №GEN-2020-04, від 03.10.2020 №GEN-2020-18, від 09.10.2020 №GEN-2020-27, від 22.10.2020 №GEN-2020-48, від 22.10.2020 №GEN-2020-49, від 23.10.2020 №GEN-2020-50, від 30.10.2020 №GEN-2020-61, від 04.11.2020 №GEN-2020-69, від 05.11.2020 №GEN-2020-72, від 05.11.2020 №GEN-2020-73, від 04.11.2020 №GEN-2020-67, від 12.11.2020 №GEN-2020-86, від 13.11.2020 №EAR167, від 10.12.2020 №GEN-2020-123 до Контракту від 03.08.2020 №2020/08-01 з GENTIUM КFT.

Умовами поставки у всіх вищезазначених інвойсах компанією PAVAXPAVTA SP. z.o.o. та GENTIUM KFT визначено DAP KYIV, а щодо порядку розрахунків згідно умов Контрактів було обумовлено оплату з відстрочкою 180 днів.

На підставі досягнутих домовленостей продавцями здійснено відвантаження та поставку замовлених ПОГ «ВІВАРНА» партій товару, що підтверджується інформацією з відповідних міжнародних товарно-транспортних накладних від 18.08.2020 №256987, від 01.09.2020 №0098826, від 02.09.2020 №496620, від 10.09.2020 №0098835, від 10.09.2020 №0097036, від 24.09.2020 №0098827, від 24.09.2020 №0091375, від 01.10.2020 №0126663, від 12.10.2020 №0128003, від 21.10.2020 №211020207, від 21.10.2020 №0126667, від 22.10.2020 №0126667, від 30.10.2020 №489058, від 04.11.2020 №0127306, від 30.10.2020 DX83496513, від 04.11.2020 №089543, від 05.11.2020 №vx82995326, від 04.11.2020 №464027, від 12.11.2020 №0127390, від 13.11.2020 № 31 RAP 48/34 EF4987, від 10.12.2020 №Ао2078см.

На виконання умов п. 6.1 Контрактів продавцями крім Інвойсів було надано ПОГ «ВІВАРНА» також інші документи, необхідні для розмитнення Товару, зокрема сертифікати дезінфекції та сертифікати якості.

Для здійснення митного оформлення товару ПОГ «ВІВАРНА» укладено договір про надання послуг з митного оформлення вантажу від 21.08.2020 №ДВСЕ/4-20 з ТОВ «ДВС ЕКСПОРТ».

Так на виконання умов вищезазначеного договору митним брокером було подано відповідачу митні декларації (далі - МД) від 25.08.2020 №UA100340/2020/519792, від 07 09 2020 №UA100340/2020/520060, від 08.09.2020 №UA100340/2020/520101, від 18.09.2020 №UA100340/2020/520395, від 18.09.2020 №UA100340/2020/520396, від 29.09.2020 №UA100340/2020/520641, від 29.09.2020 №UА100340/2020/520604, від 07.10.2020 №UA100340/2020/520850, від 13.10.2.020 №UA100340/2020/521029, від 27.10.2020 №UA100340/2020/521375, від 27.10.2020 №UA100340/2020/521380, від 27.10.2020 №UA100340/2020/521381, від 02.11.2020 №UA100340/2020/521621, від 09.11.2020 №UA100340/2020/521778, від 09.11.2020 №UA100340/2020/521779, від 09.11.2020 №UA100340/2020/521780, від 09.11.2020 №UA100340/2020/521790, від 17.11.2020 №UA100340/2020/522021, від 23.11.2020 №UA100340/2020/522166, від 14.12.2020 №UA100340/2020/522673, за якими було відмовлено у випуску товарів.

Задекларована Декларантом митна вартість Товарів обчислена за 1 методом, тобто за ціною Контракту, у всіх поданих МД складала від 0,63 до 0,79 доларів США/кг.

Митним брокером для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості товару до Київської митниці по кожній МД подано пакет документів, до якого щонайменше входили:

Один з Контрактів, укладених з Продавцями (у відповідності до контрагента);

Інвойс;

Міжнародна товарно-транспортна накладна;

Декларація про походження товару;

Сертифікат якості та дезінфекції;

Договір про надання послуг митного брокера;

Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

Але, як наголошує позивач, не зважаючи на такий чималий перелік наданих документів, Митницею до всіх поданих МД направлено Декларанту повідомлення, в яких вказувалось, що «...під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості, на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема...» і наводились 2-3 пункти:

- згідно статті 264 МКУ, статті 335 МКУ, частини 2 статті 53 МКУ подано документ - зовнішньоекономічний договір, в якому в пункті 5.1 Розділу 5 передбачено, що оплата за товар може бути у вигляді як передоплати, так і можлива відстрочка на 180 днів з моменту перетину митного кордону України. Відомості або документи щодо здійснення оплати не були надані

в інвойсі не зазначено відомості, щодо умов оплати за поставлений товар за цим комерційним документом, що не дає змоги пересвідчитись у дійсній вартості даної партії товару;

в графі 4 транспортного документа CMR зазначено місце завантаження Німеччина, а країна відправлення Польща (або інші країни завантаження чи відправлення). Документи щодо маршруту перевезення або відомості, щодо включення у вартість товару перевезення від місця завантаження до місця відправки також не були надані.

На підставі викладеного митним органом запропоновано Декларанту протягом 10-ти календарних днів надати всі документи, що перелічені в частині третій статті 53 МК України. При цьому, у повідомленнях не конкретизовано, які саме складові митної вартості та яким чином можуть підтвердити всі витребувані документи.

У відповідь на вказані повідомлення декларант, вважаючи, що подав достатній пакет документів, більше того, у зв`язку з відсутністю конкретного переліку документів, які митний орган витребовував для підтвердження митної вартості, позивач просив завершити митне оформлення на підставі вже поданих документів.

За результатом митного оформлення відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 26 серпня 2020 року №UA100000/2020/100158/2, від 07 вересня 2020 року №UA100340/2020/710003/2, від 08 вересня 2020 року №UA100340/2020/710004/2, від 18 вересня 2020 року № UA100340/2020/710009/2, №UA100340/2020/710010/2, від 29 вересня 2020 року №UA100340/2020/710015/2, від 28 вересня 2020 року №UA100340/2020/710014/2, від 07 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710022/2, від 13 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710027/2, від 27 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710031/2, від 27 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710033/2, №UA100340/2020/710032/2, від 02 листопада 2020 року №UA100340/2020/710036/2, від 09 листопада 2020 року №UA100340/2020/710038/2, №UA100340/2020/710037/2, №UA100340/2020/710039/2, №UA100340/2020/710040/2, від 17 листопада 2020 року №UA100340/2020/710041/2, від 23 листопада 2020 року №UA100340/2020/710042/2, від 14 грудня 2020 року №UA100340/2020/710044/2 та картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, ТЗ комерційного призначення від 26 серпня 2020 року №UA100340/2020/00068, від 07 вересня 2020 року №UA100340/2020/00074, від 08 вересня 2020 року №UA100340/2020/00076, від 18 вересня 2020 року №UA100340/2020/00082, від 18 вересня 2020 року №UA100340/2020/00083, від 29 вересня 2020 року №UA100340/2020/00091, від 28 вересня 2020 року №UA100340/2020/00089, від 07 жовтня 2020 року №UA100340/2020/00099, від 13 жовтня 2020 року №100340/2020/00107, від 27 жовтня 2020 року №100340/2020/00112, №UA100340/2020/00114, №UA100340/2020/00113, від 02 листопада 2020 року №UA100340/2020/00117, від 09 листопада 2020 року №UA100340/2020/00124, №UA100340/2020/00123, №UA100340/2020/00125, №UA100340/2020/00126, від 17 листопада 2020 року №UA100340/2020/00135, від 23 листопада 2020 року №UA100340/2020/00137, від 14 грудня 2020 року №UA100340/2020/00151.

Не погоджуючись із такими рішеннями та картками відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною другою зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи разом із митною декларацією позивач надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

У подальшому відповідачу на його вимогу позивачем не надано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів, оскільки при первинному зверненні позивачем надано вичерпний перелік, який необхідний та є достатнім для визначення митної вартості товарів. При цьому, така його вимога не містила причин та їх обґрунтування, через які заявлену позивачем митну вартість не може бути визнано та яку саме складову митної вартості товару повинен підтвердити позивач.

Згідно з графою 33, а саме з додатковим повідомленням до графи 33, оскаржуваних рішень про коригування митної вартості відповідач уважає, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п.2-3 статті 53 Митного кодексу України.

Відповідачем у графі 33 зазначено наступне:

- «…подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних під достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України...», а в подальшому зазначено, що «..За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2 а та 2 б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст. ст. 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарі, а саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - па основі віднімання та додавання вартостей - не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що с необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст. ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня. Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч.2 ст.64 МК України та є підставою для застосування другорядного методу 2 ї-резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також- не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: митну вартість скориговано відповідно до раніше визначеної митними органами митної вартості товарів №1-З за МД від 19.08.2020 UA209170/2020/59299 - 1,47 дол/кг. Рішення винесено без урахуванням термінів, передбачених ст. 53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД. Декларант має право на випуск товарів у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу XМК України. ...».

Суд зауважує, що графа 33 в оскаржуваних рішеннях відрізняється виключно за номером декларації, за якої відповідач здійснював розрахунок митної вартості за один кілограм товару.

Щодо доводів відповідача, викладених в графі 33 оскаржуваного рішення та у відзиві на позовну, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами укладених Контрактів ціна товару включала в себе його пакування, маркування, завантаження, ризики пошкодження та втрати, всі податки та мито та інші збори на території країни продавця, а також вартість доставки до м. Київ, адже базисом поставки Продавцями в усіх Інвойсах було визначено DAP (Delivered At Place) KYIV.

Згідно правил Інкотермс в редакції 2020 базис поставки DAP (Delivered At Place) (named place of destination), тобто доставка до місця призначення до (...назва місця призначення) означає, що продавець поставить товар і передасть ризик покупцю, коли товар буде надано в розпорядження покупця на прибулому транспортному засобі, готовому до вивантаження в названому місці призначення або в узгодженому пункті в цьому місці, продавець несе всі ризики та витрати, пов`язані з доставкою товару в зазначене місце призначення. Таким чином, за вказаним правилом місце поставки товарів і місце прибуття в пункт призначення збігаються.

В усіх укладених ПОГ «ВІВАРНА» Контрактах (зокрема, в пункті 6.1 про обов`язки продавця) з продавцями узгоджено, що всі ризики пошкодження та втрати Товару до моменту його передачі у розпорядження покупця несе Продавець, у зв`язку з чим страхування Товарів Покупцем не здійснювалось.

Таким чином, вартість товарів, зазначена в митних декларація та інвойсах, вже включала вартість доставки товару до м. Києва, а отже не може бути обчислена відокремлено від ціни імпортованого товару, оскільки є його складовою, що в свою чергу підтверджується й умовами укладених Контрактів.

У той же час, одним із аргументів невизнання заявленої Декларантом митної вартості товарів в повідомленнях, а потім і в Рішеннях Київською митницею було вказано, що «...в графі 4 транспортного документи СMR від 30.10.2020 №489058 (та інших СMR) зазначено місце завантаження Німеччина (або інший пункт), країна відправлення даної партії товарів Угорщина (або інший пункт). Документ щодо маршруту перевезення або відомості щодо включення у вартість товару перевезення від місця завантаження до місця відправки також не були надані...».

Як зазначено позивачем, з чим погоджується суд, що місце відправлення партій товарів може відрізнятися від місця завантаження враховуючи те, що контрагенти постачальники імпортованого ПОГ «ВІВАРНА» товару мають відокремленні структурні підрозділи в країнах Євросоюзу і комплектування партій товару може відбуватися з декількох складів Продавців, місцезнаходження яких може відрізнятися від місця реєстрації юридичної особи, що ні в якому разі не є порушенням обчислення митної вартості товарів, оскільки, як вже зазначено вище згідно умов Контрактів, враховуючи умову поставки DAP KY1V за правилами Інкотермс 2020, в ціну товару вже включено пакування, маркування, завантаження, ризики пошкодження та втрати, всі податки та мито, інші збори на території країни Продавця, а також вартість доставки до м. Київ імпортованих товарів.

Отже, різниця у місцях відправлення та завантаження товарів не має впливу на митну вартість товарів та не змінює її шляхом збільшення оплати за транспортування таких товарів з різних країн відправлення, оскільки вартість доставки вже включена до вартості таких товарів, ще до моменту їх відправлення.

Наведене вище свідчить про безпідставність висновків відповідача щодо не надання позивачем документів, які свідчать про маршрути транспортування товарів. При цьому, вимога відповідача про отримання від декларанта документів щодо маршруту перевезення є не обґрунтованою, оскільки ці дані за умовами поставки DAP не мають суттєвого значення, адже ніяким чином не впливають па митну вартість товарів.

Наступними аргументами відповідача, якими останній обґрунтовує неможливість обрахування митної вартості товару за ціною контракту стало наступне:

«в пунктах 5.1 Контрактів, на виконання яких здійснюється імпорт товарів передбачено, що оплата за товар, може бути у вигляді як передоплати так і можлива відстрочка на 180 днів з моменту перетину митного кордону України, однак відомості або документи, щодо здійснення оплати не надані;

в інвойсах не зазначено відомості щодо умов оплати за поставлений товар за комерційними документами, що не дає митному органу пересвідчитися в дійсній вартості кожної партії товару.

Проте, з даними висновками контролюючого органу суд не погоджується, у зв`язку з наступним, за положеннями статті 53 МК України банківські платіжні документи можуть підтверджувати митну вартість товарів лише в тому випадку, якщо на момент митного оформлення товару декларантом оплачено рахунок за такий товар.

Водночас, суд звертає увагу, що у пунктах контракту, на які посилається Митниця у повідомленнях під час проведення консультації з декларантом, чітко передбачено, що оплата за товар може бути як у вигляді передоплати, так і можлива відстрочка на 180 днів з моменту перетину митного кордону України, з яких можна зробити висновок що покупець може вести розрахунок з продавцем у вигляді повної або часткової передоплати, а може й відстрочити платіж на 180 днів.

В той же час, у графах 33 оскаржуваних рішень, відповідач не взяв до уваги вищенаведені пункти контрактів.

Суд зауважує, що користуючись вказаними умовами Контрактів позивачем прийнято рішення про відстрочу оплати імпортованого товару на 180 днів в зв`язку з напруженою економічною ситуацією у країні, яка прямо пропорційно впливає на можливість підприємства реалізувати імпортований товар контрагентам-покупцям задля отримання прибутку, з якого і формується фонд оплати відповідних платежів.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем проігноровано той факт, що даний пункт 5.1 контрактів вказує на право, а не обов`язок покупця здійснювати передоплати за товари, у зв`язку з чим на час подання декларантом попередніх МД надати митниці документи, що підтверджували б оплату за товари було неможливо, оскільки строк оплати на той час ще не настав.

Крім того, щодо відсутності в інвойсах відомостей з умовами оплати за поставлений товар, то слід зазначити, що інвойс це вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму (вартість), що повинна бути сплачена за товар, тобто його ціна. Слід наголосити, що в кожному з наданих інвойсів зазначена ціна, яка підлягатиме сплаті за партію товару та її вага. Також, окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, інвойс може бути використаний як супровідний документ, одночасно умови здійснення розрахунків визначаються контрактами, а не інвойсами, з чого вбачається, що інвойс за замовчуванням не повинен містити відомості або умови, за якими буде здійснюватися розрахунок за поставлену партію товару, оскільки всі ці умови вже передбачені відповідними пунктами контрактів, про що було зауважено вище.

При цьому, навіть відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати, не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто строк оплати за товар не впливає па визначення митної вартості товару.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 20.02.2018 року у справі №803/49/16.

Більш того, для доведення реальності здійснених господарських операцій з імпортованим товаром та наявності у вказаних операціях розумної економічної причини (ділової мети) встановлено, що ПОГ «ВІВАРНА» вказаний товар в подальшому реалізований з відповідною націнкою фізичним особам - підприємцям на виконання укладених договорів, що підтверджується видатковими накладними від 07.09.2020 №227, від 07.09.2020 №228, від 20.10.2020 №298, від 02.10.2020 №280.

Також одним з покупців імпортованих товарів у ПОГ «ВІВАРНА» є ТОВ «МІТ ЕКСПОРТ», яке на підставі договору від 30.07.2020 №30/07-2 купувало у Позивача раніше імпортовані товари, що підтверджується видатковими накладними від 01.10.2020 №283, від 2.10.2020 №284, від 05.10.2020 №285, від 06.10.2020 №286, від 07.10.2020 №287, від :s.l0.2020 №288, від 09.10.2020 №289, від 09.10.2020 №290, від 12.10.2020 №291, від 12.10.2020 №292, від 12.10.2020 №293, від 13.10.2020 №294, від 16.10.2020 №295, від 16.10.2020 №296, від 19.10.2020 №297, від 20.10.2020 №299, від 22.10.2020 №300, від 23.10.2020 №301, від 23.10.2020 №302, від 26.10.2020 №303, від 26.10.2020 №304, від 25.10.2020 №305, від 26.10.2020 №306, від 27.10.2020 №307, від 27.10.2020 №308, від 2S.10.2020 №309, від 28.10.2020 №310, від 29.10.2020 №311, від 29.10.2020 №312, від 29.10.2020 №313, від 29.10.2020 №314, від 30.10.2020 №315, від 20.10.2020 №316, від 30.10.2020 №317, від 30.10.2020 №319, від 30.10.2020 №320, від 30.10.2020 №321, від 30.10.2020 №322, від 30.10.2020 №318.

При цьому, слід зазначити, що для здійснення господарської діяльності з подальшої реалізації імпортованих товарів ПОГ «ВІВАРНА» має необхідну штатну чисельність найманих працівників, офісне, складське та виробниче приміщення, що зокрема підтверджується податковими розрахунками сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 2 та 3 квартал 2020 року, та Звітами за формою 20-ОПП.

Таким чином, суд дійшов висновку, що всі надані декларантом для митного оформлення документи були складені щодо імпорту одних і тих самих партій товару, в результаті дослідження не викликають обґрунтованих сумнівів щодо їх достовірності, не містять розбіжностей та в сукупності дозволяють перевірити правильність складових митної вартості товарів, незважаючи на неподання позивачем інших запитуваних відповідачем документів.

Так, на думку колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 31.01.2020 у справі № 804/7761/16: «...Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.».

Також, на думку колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові під 25.09.2020 у справі №810/2520/16: «...Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Вимоги частин третьої-четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК країни зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з даних документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника...».

Відповідно, зазначені вище обставини у своїй сукупності свідчать про відсутність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної позивачем митної вартості товарів, а відтак відсутність законних та достатніх підстав для її невизнання та коригування, і як наслідок прийняття оскаржуваних рішень і карток відмови, адже в них не міститься ані передбачених МК України обґрунтованих підстав для коригування Митницею заявленої Декларантом митної вартості товару у бік збільшення за резервним методом, ані належного мотивування та обґрунтування прийняття саме таких рішень та визначення іншої вартості.

Таким чином всупереч доводам відповідача позивачем належним чином підтверджено ціну товарів, ввезених на митну територію України.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняті митним органом письмові рішення про коригування заявленої митної вартості товарів мають містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Суд звертає увагу на те, що аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Неможливість відповідача з поданих позивачем документів підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товару, є підставою для застосування ним іншого методу визначення митної вартості цього товару.

Разом з тим, такий сумнів відповідача та неможливість визначення митної вартості з поданих декларантом документів не підтверджується наявними матеріалами справи та проведеним аналізом у даній справі.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

При цьому відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідачем не доведено наявність підстав для застосування резервного методу визначення ціни придбаного позивачем товару, а відповідно для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів. Тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню судом.

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Підприємства об`єднання громадян «Віварна» задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 26 серпня 2020 року №UA100000/2020/100158/2, від 07 вересня 2020 року №UA100340/2020/710003/2, від 08 вересня 2020 року №UA100340/2020/710004/2, від 18 вересня 2020 року № UA100340/2020/710009/2, №UA100340/2020/710010/2, від 29 вересня 2020 року №UA100340/2020/710015/2, від 28 вересня 2020 року №UA100340/2020/710014/2, від 07 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710022/2, від 13 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710027/2, від 27 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710031/2, від 27 жовтня 2020 року №UA100340/2020/710033/2, №UA100340/2020/710032/2, від 02 листопада 2020 року №UA100340/2020/710036/2, від 09 листопада 2020 року №UA100340/2020/710038/2, №UA100340/2020/710037/2, №UA100340/2020/710039/2, №UA100340/2020/710040/2, від 17 листопада 2020 року №UA100340/2020/710041/2, від 23 листопада 2020 року №UA100340/2020/710042/2, від 14 грудня 2020 року №UA100340/2020/710044/2, прийняті Київською митницею ДМС України.

3. Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, ТЗ комерційного призначення від 26 серпня 2020 року №UA100340/2020/00068, від 07 вересня 2020 року №UA100340/2020/00074, від 08 вересня 2020 року №UA100340/2020/00076, від 18 вересня 2020 року №UA100340/2020/00082, від 18 вересня 2020 року №UA100340/2020/00083, від 29 вересня 2020 року №UA100340/2020/00091, від 28 вересня 2020 року №UA100340/2020/00089, від 07 жовтня 2020 року №UA100340/2020/00099, від 13 жовтня 2020 року №100340/2020/00107, від 27 жовтня 2020 року №100340/2020/00112, №UA100340/2020/00114, №UA100340/2020/00113, від 02 листопада 2020 року №UA100340/2020/00117, від 09 листопада 2020 року №UA100340/2020/00124, №UA100340/2020/00123, №UA100340/2020/00125, №UA100340/2020/00126, від 17 листопада 2020 року №UA100340/2020/00135, від 23 листопада 2020 року №UA100340/2020/00137, від 14 грудня 2020 року №UA100340/2020/00151, прийняті Київською митницею ДМС України.

4. Стягнути на користь Підприємства об`єднання громадян «Віварна» (02225, м. Київ, вулиця Братиславська, 52, офіс 227, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, вулиця Вацлава Гавела, 8-а, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 22700,00 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко