Справа № 160/16188/20
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16188/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року

у справі №160/16188/20

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

"04" грудня 2020 р. Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в якому просило про стягнення з відповідача суму платежів, що підлягає капіталізації у розмірі 3921950,28 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 р. у справі № 160/16188/20 адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 р. у справі № 160/16188/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не перевірив правильності розрахунку суми платежів, що підлягає капіталізації

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області є юридичною особою та з 01.12.2001 року перебувало на обліку у відділенні Фонду як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань Управління перебуває у стані припинення.

Відділення Фонду щомісячно здійснює страхові виплати трьом потерпілим особам внаслідок отриманням ними трудового каліцтва під час роботи в Управлінні, на підтвердження чого матеріали справи містять відповідні акти про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, акти розслідування нещасного випадку (аварії), виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, постанови про призначення потерпілій перерахованої щомісячної страхової виплати стосовно кожної потерпілої особи.

Відповідно до отриманої таблиці смертності та середньої очікуваності тривалості життя чоловіків та жінок в Україні у 2019 році позивач провів капіталізацію платежів для продовження страхових виплат відповідно до довідки МСЕК 3 потерпілим особам. Загальна сума потреби в розрахунку з потерпілим склала 3921950,28 грн.

У листопаді 2020 року Фонд звернувся із заявою до ГУ МВД у Дніпропетровській області про визнання грошових вимог та сплату 3921950,28 грн. капіталізованих платежів, що виникли із зобов`язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю трьом потерпілим особам.

Відповідач відмовив у визнанні таких вимог, про що повідомив позивача листом від 17.11.2020 року, що і слугувало підставою для звернення до суду.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, в редакції чинній на час звернення із позовом до суду (далі - Закон № 1105-XIV).

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону № 1105-XIV, страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасних випадків є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 1105-XIV кошти, що надходять до Фонду від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, повинні забезпечувати: 1) виплату застрахованим особам матеріального забезпечення та надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 2) створення резерву коштів Фонду в розмірі суми, необхідної для виплати всіх видів матеріального забезпечення, страхових виплат, передбачених цим Законом, в розрахунку не менш як на п`ять календарних днів; 3) фінансування витрат на утримання та забезпечення діяльності Фонду, його робочих органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, матеріальне та соціально-побутове забезпечення його працівників; розвиток та функціонування інформаційно-аналітичних систем Фонду; 4) фінансування заходів з профілактики страхових випадків.

Пунктом 5 частини 1 статті 11 Закону № 1105-XIV встановлено, що джерелами формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону № 1105-XIV, роботодавець зобов`язаний: надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом; повернути Фонду суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг потерпілому на виробництві у разі невиконання своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 112 Цивільного кодексу України, у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.

Положеннями статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986 затверджено Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю, відповідно до якого здійснюється капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.

Відповідно до зазначеного Порядку, термін "капіталізація платежів" означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Терміни "застрахована особа" та "страхувальники" вживаються у значенні, наведеному в Законі України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Системним аналізом положень Закону № 1105-XIV, Цивільного кодексу України встановлено, що законодавець зобов`язав страхувальника проводити капіталізацію страхових виплат у всіх випадках ліквідації (не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута, але й за інших підстав, передбачених законодавством), із застосуванням порядку, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №986.

Відповідно до п. 2 Порядку № 986, у цьому Порядку термін капіталізація платежів означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до п. 3 Порядку від 04.12.2019 №986, капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

Відповідно до пункту 4 Порядку, капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином: 1) щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності; 2) витрати на догляд за потерпілим відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами; 3) витрати на забезпечення потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організацію та оплату навчання водінню автомобіля, а також на виплату компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами; 4) витрати на санаторно-курортне лікування - із розрахунку середньої вартості санаторно-курортної путівки: для осіб з інвалідністю I групи - щороку, для інших осіб з інвалідністю - не рідше одного разу на три роки.

Доводи скаржника щодо невірного розрахунку суми капіталізації, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки надані позивачем докази свідчать про те, що розрахунок суми капіталізацій них сплати повністю здійснений відповідно до порядку №986 з врахуванням всіх доступних статистичних показників.

Доводи щодо неврахування показників захворюваності та смертності від COVID-19 під час здійснення розрахунків, судом відхиляються, оскільки станом на момент здійснення розрахунків, а також судового розгляду справи, відсутні статистичні дані щодо кореляції показників таблиці смертності та очікуваної тривалості життя жителів України внаслідок дії вірусу на території країни. В свою чергу, відповідач як суб`єктів владних повноважень, що в своїй діяльності керується виключно вимогами чинного законодавства здійснив розрахунок капіталізації виплат на підставі діючих нормативних положень.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що в межах доводів апеляційної скарги відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 р. у справі № 160/16188/20 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 р. у справі № 160/16188/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко