Справа № 640/9283/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року м. Київ № 640/9283/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Київського міського військового комісаріату про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить:

- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо не перерахунку та невиплати Позивачу 100% визначеного пенсійного забезпечення, відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та додаткових видів грошового забезпечення, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704-2017-п, протиправною;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок з 01 січня 2018 року без обмеження максимального розміру пенсії: основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення з врахуванням надбавок із сум грошового забезпечення: надбавки за кваліфікацію, в/сл., клас майстер 5,5%; надбавки за роботу з особовим складом 7,5%; робота з таємними виробами, носіями, документами 10%; надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10% та виплатити ОСОБА_1 100% визначеного пенсійного забезпечення, відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та додаткових видів грошового забезпечення і премії, передбаченого Постанову КМУ №704-2017-п та відповідно до вимог ст. 43 ЗУ №2262-ХІІ і провести виплату недоотриманих пенсійних коштів з 1 січня 2018 р. по дату ухвалення рішення по справі з урахуванням різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 1 січня 2018 р. та місячним розміром пенсії, отриманої позивачем за період з 01 січня 2018 р.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у нього, після прийняття постанови КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704-2017-п від 30.08.2017, виникло право на перерахунок його пенсії з урахуванням сітки тарифних розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців. У зв`язку із чим позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою. ГУ ПФУ в м. Києві, своїм листом №6046-5463/З-02/8-2600/20 від 01.04.2020 р., на думку позивача, неправомірно відмовило у здійсненні перерахунку пенсії. Свою відмову відповідач пояснює тим, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 р. проведено відповідно до ст.ст. 13, 63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на умовах, у порядку та розмірах, передбачених постановою КМУ від 21.02.2018 №103-2018-п «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Відповідач вважає, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 було визнано нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ №103-2018-п щодо перерахунку пенсій з оновленого грошового забезпечення, визначеного постановою КМУ №704-2017-п, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії, оскільки нормативно-правових актів, що регулюють спірні відносини після набрання вказаним рішенням суду законної сили не приймались.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки статтею 43 зазначеного Закону передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Позивач зауважує, що відповідач не навів жодної норми Конституції України та Законів України, на підставі яких він може недораховувати та не виплачувати пенсійні кошти, зазначає, що єдиною підставою для відмови позивачеві у перерахунку, відповідач вказує постанову КМУ №103-2018-п, яка на момент звернення позивача до відповідача була визнана нечинною. А тому, позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Позивач вказує, що він отримав право на вказані суми виплат пенсійного забезпечення згідно ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та відповідно постанови КМУ №704-2017-п, а відповідач протиправно позбавив позивача того розміру пенсійної виплати за вислугу років, яка раніше була надана йому ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 травня 21 року відкрито провадження у справі № 640/9283/20, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву та зобов`язано відповідача у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали, надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 . Дану ухвалу було отримано сторонами справи 12.05.2020 р., про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи.

15 травня 2020 року від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача Київський міський військовий комісаріат.

28 травня 2020 року ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва було задоволено клопотання позивача та залучено до участі у справі співвідповідача Київський міський військовий комісаріат, запропоновано співвідповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Дану ухвалу було отримано ІНФОРМАЦІЯ_1 03.06.2020 р.

16 червня 2020 року до суду від ГУ ПФУ в м. Києві надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

07 червня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано до суду відзив в якому заперечив проти задоволення позову.

Київський міський військовий комісаріат своїм правом на надання відзиву, протягом встановленого строку, не скористався.

Відповідно до частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивачем 01.08.2020 р.,18.01.2021 р., 24.03.2021 р. та 06.04.2021 р. подавались заяви про прискорення розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наявних у справі матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, ОСОБА_2 28.12.1993 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №016-ПМ був звільнений в запас на підставі пункту 46, підпункту «б» (за віком). Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 №42 від 29.12.1993 р. був виключений із списків бойового складу частини і всіх видів забезпечення.

31 липня 2003 року став на облік у Дарницькому районному у місті Києві військовому комісаріаті, як ветеран військової служби.

12.04.2007 року отримав посвідчення НОМЕР_3 ветерана праці.

02.06.2011 р. позивачеві було надано довічно другу групу інвалідності з 31.05.2011 р.

03 лютого 1994 р. ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного військового комісару із заявою про призначення пенсії. У лютому 1994 році позивачеві була призначена пенсія за вислугу строків служби (за вислугу років) за інвалідністю, у разі втрати годувальника, у відповідності з законодавством про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців та їх сімей, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_4 .

09.12.2011 р. отримав пенсійне посвідчення за вислугу років.

Починаючи з лютого 1994 року пенсія позивача неодноразово перераховувалась, про що свідчать матеріали справи. ОСОБА_2 не має заперечень щодо таких перерахунків.

Київським міським військовим комісаріатом надано довіку №ФА109853 від 15.03.2018 р. про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у якій зазначено, що відповідно до постанови КМУ від 21.01.2018 р. №103 розмір посадового окладу, окладу за військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018 р. за посадою старшина уч. роти становить:

- Посадовий оклад 3 260,00 грн.;

- Оклад за військовим званням (ст. прапорщик) 1 020,00 грн.;

- Надбавка за вислугу років 2 140,00 грн.;

- Всього 6 420,00 грн.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704-2017-п.

Позивач вважає, що після прийняття вказаної постанови, у нього виникло законне право на перерахунок його пенсії з урахуванням сітки тарифних розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та додаткових видів грошового забезпечення згідно з додатками вказаної постанови.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 27.02.2020 року про проведення перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року та виплати 100% визначеного пенсійного забезпечення, відповідно до тарифної сітки розрядів та коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбаченого постановою КМУ №704 та відповідно до вимог ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ і неотриманих пенсійних коштів з 01.01.2018 р. по теперішній час. Дана заява була отримана ГУ ПФУ в м. Києві 02.03.2020 р. та зареєстрована за вх. №5463/3-2600-20, про що свідчить відповідна відмітка на заяві позивача.

01.04.2020 р. відповідачем була надана відповідь позивачеві за вих. №6046-5463/3-02/8-2600/20. У відповідності до вказаної відповіді відповідач зазначає, що у нього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсій, оскільки після набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду від 12.12.2018 р. у справі №826/3858/18, яким було визнано нечинними пункти 1, 2 постанови КМУ від 21.02.2018 №103-2018-п «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» щодо перерахунку пенсій з оновленого грошового забезпечення, визначеного постановою КМУ №704, не приймались нормативно-правові акти щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом України від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ, в тому числі і у зв`язку з уточненням грошового забезпечення.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права, у якому ставив вимогу про визнання бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві щодо неперерахунку та невиплати позивачу 100% визначеного пенсійного забезпечення протиправною та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок з 01.01.2018 р. без обмежень максимального розміру пенсії і провести виплату недоотриманих пенсійних коштів з 01.01.2018 р. по дату ухвалення рішення по справі з урахуванням різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2018 р. та місячним розміром пенсії, отриманої позивачем за період з 01.01.2018 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України проголошено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» .

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Запровадження вказаної норми обумовлено тим, що згідно статті 8 Закону № 2262-XII виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 51, частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, на Кабінет Міністрів України покладено функції щодо встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також визначення розмірів складових грошового забезпечення для такого перерахунку.

Так, Кабінетом Міністрів України постановою від 13 лютого 2008 року №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Також Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704), якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. У відповідності до вказаної постанови, Кабінет Міністрів України збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Кабінетом Міністрів України постановою від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) пунктами 1 та 2 визначено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-XII до 1 березня 2018 року, (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, в адміністративній справі № 826/3858/18 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 2262-XII». Відповідно до частини другої статті 255 КАС України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року набрало законної сили 05 березня 2019 року.

Однак, незважаючи на визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови № 103, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-XII та зауважує таке.

З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 цієї постанови (із змінами, внесеними згідно з постановою 103) остання набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Порядок проведення такого перерахунку реалізовано Кабінетом Міністрів України у постанові від 13 лютого 2008 року № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 2262-XII» (далі у тексті - Порядок № 45).

Отже, з набранням чинності Постановою № 704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії у передбаченому Порядку № 45.

Пунктом першим Постанови № 103 постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України 2262-XII до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах:

з 1 січня 2018 року - 50 відсотків;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків;

з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У той же час, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, пункти 1, 2 Постанови № 103 скасовано.

Проте, скасування відповідно до вказаного рішення суду пунктів 1, 2 цієї постанови не впливає на вказані для перерахунку підстави, оскільки, як вбачається з їх змісту, ними врегульовано строки виплати пенсій, а не підстави і порядок проведення перерахунку.

Отже, Постанова № 103 в частині внесення змін до Постанови № 704, а також сама Постанова № 704 є чинними.

Таким чином, в силу приписів статті 63 Закону № 2262-XII, пункту 4 Порядку № 45, Постанови № 704 позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року відповідно до Постанови № 103.

Щодо вимоги позивача про перерахунок та виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром, суд зауважує таке.

Відповідно до частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911 - VII, чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини цього рішення №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VII «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

З аналізу наведених норм вбачається, що частина 7 статті 43 Закону № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.

Тому, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої зазначеної статті, яка з 20 грудня 2016 року визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Крім того, передбачені статтею 43 Закону України № 2262-XII обмеження пенсій максимальним розміром, введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII, згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень цього Закону застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року.

У ході судового розгляду встановлено, що спірним питанням у даній справі є право позивача на перерахунок пенсії у зв`язку з набранням чинності Постанови КМУ №704.

У той же час, відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії позивачу саме з мотивів відсутності нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій.

Відтак спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало, та відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

В той же час, суд зауважує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Відповідно до абзацу третього пункту 10.3 пункту 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7, резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Таким чином, питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром є передчасними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.

Усталена практика Верховного Суду, зокрема і в зразковій справі №560/2120/20 від 14.09.2020 свідчить про безпідставність вимог заявників до органів ПФУ про перерахунок їм після 15.07.2015 пенсії на умовах та в порядку, що був визначений статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Тому, з огляду на викладені обставини та з урахуванням наведених норм права, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії в розмірі 90 відсотків грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром, починаючи з 01 січня 2018 року є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 2 КАС України під час розгляду справи суд перевіряє, чи прийняті (вчинені) рішення: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

В силу частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», про що надано відповідні підтвердження (пенсійне посвідчення (інвалід 2 групи) № серія НОМЕР_5 від 09.12.2011 року, виданого Пенсійним Фондом України), тому судові витрати суд відносить за рахунок Державного бюджету України.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 72-73, 76-77, 139, 243- 246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:
1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська,16, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови в перерахунку та невиплати ОСОБА_1 100% пенсійного забезпечення , відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та додаткових видів грошового забезпечення, передбаченого Постановою КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складі та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. №704-2017.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок з 01.01.2018 р.: основний розмір пенсії 80% грошового забезпечення з врахуванням надбавок із сум грошового забезпечення: надб. за кваліфікацію, в/сл., клас майстер 5,5%; надб. за роботу з особовим складом 7,5%; робота з таємн. виробами, носіями, док. 10%; надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10% та виплатити ОСОБА_1 100% визначеного пенсійного забезпечення.

4. Провести виплату ОСОБА_1 недоотриманих пенсійних коштів з 01.01.2018 р. по 30 червня 2021 р. з урахуванням різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої з 01.01.2018 р. та місячним розміром пенсії, отриманим ОСОБА_1 в період з 01.01.2018 р.

5. В решті позовних вимог відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда