Справа № 820/4094/18
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

з питання вирішення заяви про відвід

05.07.2021 р. справа №820/4094/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., за участі: секретаря - Стрєлка О.В., представника позивача - Смірнова О.А., представника відповідача - Шевченка Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача про про відвід судді Сліденка А.В. по справі за позовом Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 100)" до ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податку в частині виключення нарахованої пені у розмірі 2.741.637,06грн. і завищення нарахованих сум обов`язкових щомісячних платежів у розмірі 1.310.306,76грн. та зобов`язати податковий орган зарахувати надмірно сплачені кошти в розмірі 338.673,07 грн. в рахунок заборгованості, стягненої за судовим рішення від 22.12.2014р. у справі №2а-4805/12/2070, -

встановив:

Постановою Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18 були скасовані рішення судів нижчих інстанцій, а справа скерована на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 11.05.2021р. справа №820/4094/18 була прийнята до провадження суддею Харківського окружного адміністративного суду Сліденком А.В. у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання було призначено на 10:00год. 01.06.2021р., позивача було зобов`язано подати безпосередньо до суду документи на виконання постанови Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18.

27.05.2021р. до суду надійшла заява позивача про роз`яснення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р. у справі №820/4094/18.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021р. у справі №820/4094/18 було відмовлено у задоволенні заяви позивача про роз`яснення ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р. у справі №820/4094/18.

01.06.2021р. відбулось підготовче судове засідання по справі №820/4094/18, до участі у якому були допущені представник позивача - Смірнов О.А. та представник відповідача - Щербина А.Ю.

Судом була постановлена усна ухвала про заміну відповідача - ГУ ДФС у Харківській області компетенційним та юридичним правонаступником - ГУ ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу ДПС України, а також усна ухвала про витребування від учасників справи доказів, необхідних для вирішення спору по суті з огляду на правові висновки постанови Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18.

Наступне судове засідання у межах підготовчого провадження було призначено на 11:00год. 29.06.2021р.

25.06.2021р. представником позивача - Смірновим О.А. було отримано копію технічного запису судового засідання 01.06.2021р. у с праві №820/4094/18.

29.06.2021р. до суду надійшла заява представника позивача - адв. Яковлєвої Л.І. про призначення судового засідання на іншу дату.

29.06.2021р. судом було постановлено усну ухвалу про відмову у задоволенні цієї заяви як безпідставної з огляду на повторність розгляду спору у справі №820/4094/18 та неподання позивачем витребуваних судом документів.

Разом із тим, відсутність у судовому засіданні 29.06.2021р. уповноваженого представника позивача була кваліфікована судом як вагома та істотна перешкода у відправленні правосуддя на найсприятливіших умовах доступу до суду.

Тому наступне судове засідання було призначено на 11:00год. 05.07.2021р.

05.07.2021р. до суду надійшло клопотання представника позивача про відвід судді Сліденка А.В., котре вмотивовано відсутністю довіри, що зумовлено забороною на висловлення у судовому засіданні 01.06.2021р. власних міркувань з приводу постанови Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18; висловлюваннями судді про те, що спір буде розв`язано відповідно до правових висновків постанови Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18; невиконанням суддею положень ч.1 ст.2 КАС України.

Представник позивача у судовому засіданні 05.07.2021р. підтримав заяву про відвід судді, представник відповідача поклався у вирішенні юридичної долі цього процесуального документа на розсуд суду.

Розглядаючи згаданий вище процесуальний документ, суд зазначає, що правовідносини з приводу відводу (самовідводу) від участі у розгляді адміністративної справи унормовані, насамперед, приписами ст.ст.36-41 КАС України та додаткового деталізовані приписами Закону України "Про запобігання корупції" в частині урегулювання реального конфлікту інтересів чи потенційного конфлікту інтересів.

У тексті клопотання про відвід не викладено жодних доводів, котрі б вимагали застосування норм Закону України "Про запобігання корупції".

Відтак, суд не вбачає підстав для вирішення клопотання в аспекті названого акту законодавства.

Продовжуючи вирішення поданого відповідачем клопотання про відвід, суд зважає, що згідно з ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.9 КАС України суд зобов`язаний з`ясувати об`єктивну істину у спорі за власною ініціативою безвідносно до правових позицій сторін та процесуальної поведінки учасників справи.

Частиною ч.2 ст.73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Власне ставлення представника сторони адміністративної справи до постанови Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18 не входить до предмету доказування.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

За загальним правилом, результат вчинення судом певної процесуальної дії, оцінка доказів та аргументів учасників справи відповідно до ст.246 КАС України підлягає відображенню у тексті рішення по суті спору.

Оцінивши наявні у справі документи, суд констатує, що насправді (у дійсності) зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій справі.

Між тим, чітко сформульованим застереженням ч.4 ст.36 Кодексу адміністративного судочинства України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підтверджує повне усвідомлення того, що єдиною легітимною метою відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Аргументи заяви не містять спроможних доводів демонстрування суддею упередженості та небезсторонності.

Заборона на висловлювання представнику позивача власних міркувань з приводу постанови Верховного Суду від 12.04.2021р. у справі №820/4094/18 та роз`яснення значення юридичних наслідків цього акту вищого органу державної судової влади України не можуть бути кваліфіковані у якості проявів упередженості і необ`єктивності.

Частиною 1 ст.57 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що особа, призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), вступаючи на посаду судді, урочисто присягаю Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя".

Відтак, запровадження законодавцем правового інституту Присяги судді та повсякденна дія цього правового інституту спростовує обґрунтованість доводів, наведених у заяві про відвід судді та засвідчує відсутність навіть щонайменшої можливості виникнення у судді упередженого або необ`єктивного ставлення до будь-якого учасника справи.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), адже зміст поданої заявником заяви про відвід судді не містить взагалі будь-яких вагомих та істотних аргументів на підтвердження як минулих так і майбутніх проявів суддею упередженості чи необ`єктивності.

Доказів існування таких проявів заявником не подано, а судом не виявлено.

Тому, оцінивши наявні у справі документи, суд повторно констатує, що зміст усіх аргументів заявника явно та очевидно зводиться до незгоди саме із процесуальними рішеннями, постановленими суддею при відправленні правосуддя у цій по справі.

Відтак, суд доходить до переконання про те, що матеріали справи не містять жодної з передбачених ч.1 ст.36 КАС України підстав відводу (самовідводу), позаяк доводи заяви про відвід не підтверджені ані належними аргументами, ані відповідними доказами.

За таких обставин задоволення заяви про відвід призведе до маніпуляції з автоматичним розподілом судових справ, що повністю суперечить вимогам ст. 31 КАС України, оскільки доводи відповідача - органу влади про відсутність довіри до судді є вигаданими.

Однак, задля створення в усвідомленні заявника усіх фізично можливих в об`єктивній дійсності умов дотримання вимог процесуального закону, суд вважає за необхідне передати заяву про відвід для вирішення по суті іншому складу суду згідно з абз.1 ч.4 ст.40 КАС України.

При вирішенні питання про відвід, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») і тому надав оцінку усім обставинам, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення відводу, та дослухався до усіх аргументів заявника, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення згаданого питання.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 36-41, 90, 211, 236, 241-243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Передати заяву про відвід для вирішення по суті у порядку ч. 4 ст. 40 КАС України іншому складу суду, зупинивши провадження у справі.

2. Роз`яснити, що ухвала у повному обсязі виготовлена у порядку ч. 3 ст. 243 КАС України 5 липня 2021 року; оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту проголошення (підписання).

Суддя Сліденко А.В.